П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/1164/20	
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицькій Н.В.,	
при секретарі –	Болтушенко А.О.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:
В травні 2020 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі – відповідач), в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 06.04.2020 року №4-д «Про застосування дисциплінарного стягнення»;
- поновити позивача на посаді начальника Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті;
- стягнути на користь позивача з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 30.04.2016 року працював на посаді начальника Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті. Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.04.2020 року №4-д «Про застосування дисциплінарного стягнення» його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади державної служби з 06.04.2020 року. Своє звільнення позивач вважає протиправним, оскільки не проводилось службове розслідування, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності виносився за відсутності його письмових пояснень, від надання яких він не відмовлявся. Про закінчення дисциплінарного провадження, для можливості ознайомлення з матеріалами, надання зауважень, пропозицій та додаткових пояснень йому не повідомлялось, копія наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення йому не вручалась. Жодних дій, які б свідчили про порушення ним присяги державного службовця він не вчиняв. Будучи відстороненим від виконання посадових обов`язків прогули не вчиняв, щоденно виходив на роботу, здійснював контроль за роботою вагових комплексів на місцях, перебував на робочому місці. Присягу державного службовця по новому Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ не приймав. Також позивач зазначив, що в день звільнення перебував на лікарняному, а тому не міг бути звільненим в силу ч.4 ст.74 Закону України «Про державну службу».
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи обставини даної справи полягають в наступному.
Наказом Укртрансбезпеки від 29.04.2016 року №804-К позивача було призначено на посаду начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та присвоєно 7 ранг державного службовця.
Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.08.2019 року №35-д «Про відкриття дисциплінарного провадження» відповідно до статей 68, 69, 73 Закону України «Про державну службу», Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016 року №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.03.2016 року за №456/28586, у зв`язку із надходженням листа Херсонської обласної державної адміністрації від 24.07.2019 року №26636/0/7-19 та з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, відкрито дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 , начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (т.2 а.с.13).
Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.08.2019 року №1452-к на час здійснення дисциплінарного провадження ОСОБА_1 відсторонено від виконання посадових обов`язків начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (т.2 а.с.15).
Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.11.2019 року №470 «Про проведення службової перевірки» з метою перевірки інформації, викладеної у зверненні Херсонської міської організації політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» від 06.11.2019 року №272/06-11 створено комісію з проведення службової перевірки, якій доручено провести таку перевірку у термін з 22.11.2019 року по 10.12.2019 року (т.2 а.с.83). 
За результатами службової перевірки було складено акт від 06.12.2019 року, за висновками якого в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» - невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади наказів (розпоряджень та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень) (т.2 а.с.56-72, 85-100).
Крім того, наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 27.12.2019 року №534 «Про проведення службової перевірки» утворено ще одну комісію з проведення службової перевірки стосовно позивача, але для перевірки вже іншої інформації, яка викладена у скаргах Херсонської міської організації політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» від 11.12.2019 року, і цю службову перевірку доручено провести у термін з 27.12.2019 року по 14.01.2020 року (т.2 а.с.74).
За результатами останньої службової перевірки було складено акт службової перевірки від 13.01.2020 року, за змістом якого в діях начальника Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, вчиненого шляхом систематичного невиходу на робоче місце під час відсторонення від виконання посадових обов`язків, чим порушено пункти 3.2, 3.3 Правил внутрішнього службового розпорядку для державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті затверджених наказом Укртрансбезпеки від 01.07.2016 року №356, пункт 1 розділу І Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентств України з питань державної служби від 05.08.2016 року №158, а також пункти 1, частини 1 статті 8 та частини 5 статті 72 Закону України «Про державну службу». Акт службової перевірки скеровано до Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ (т.2 а.с.170-178).
25.03.2020 року Комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної служби України з безпеки на транспорті розглянуто дисциплінарну справу начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укратрансбезпеки ОСОБА_1 , сформовану за результатами дисциплінарного провадження згідно з наказом від 12.08.2019 року №35-д та внесено подання про його звільнення (т.1 а.с.101-107).
В своєму поданні від 25.03.2020 року Комісія з розгляду дисциплінарних справ Державної служби України з безпеки на транспорті дійшла наступних висновків: 
- позивачем порушено вимоги частини 5 статті 72 Закону України «Про державну службу» у вигляді не виходу на робоче місце під час відсторонення від виконання посадових обов`язків, та встановлено його вину в свідомому, умисному, не одноразовому порушенні законодавства про державну службу;
- даний факт підриває довіру до державного службовця ОСОБА_2 , як керівника територіального органу Укртрансбезпеки, що призводить до підриву авторитету центрального органу державної влади та честі держави; 
- в діях позивача встановлено неповагу до прав, свобод і законних інтересів людини і громадянина, що вбачається з зафіксованої на відео телефонної розмови представників громадських організацій Херсонщини з позивачем, які 04.03.2020 року відвідали Чорноморське міжрегіональне управління Укратрансбезпеки, і які зв`язались з позивачем по телефону, оскільки останній був відсутній на робочому місці;
- в діях позивача наявний дисциплінарний проступок, передбачений п.1 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», та є підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.66 цього закону у вигляді звільнення з посади державної служби. 
Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.04.2020 року №4-д «Про застосування дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади державної служби 06.04.2020 року відповідно до пункту 4 частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з порушенням присяги державного службовця (т.1 а.с.90-91).
Зі змісту спірного наказу вбачається, що підставою для звільнення позивача стали наведені вище висновки Комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної служби України з безпеки на транспорті про порушення позивачем вимог ч.5 ст.72 Закону України «Про державну службу» у вигляді не виходу на робоче місце під час відсторонення від виконання посадових обов`язків, встановлення вини позивача в свідомому, умисному, не одноразовому порушенні законодавства про державну службу, підриву позивачем авторитету центрального органу державної влади та честі держави, та неповаги до прав, свобод і законних інтересів людини і громадянина. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного:
- відповідачем дотримано вимоги статей 68-78 Закону №889-VIII в частині порядку порушення дисциплінарного провадження, його здійснення, дотримання гарантій державного службовця, відібрання пояснень, ознайомлення з матеріалами;
- факт вчинення ОСОБА_1 прогулів знайшов своє підтвердження повністю;
- виявлені під час службового розслідування обставини неналежного виконання посадових обов`язків, вчинення значної кількості прогулів, ігнорування вимог законодавства державним службовцем при відстороненні від виконання посадових обов`язків є підтвердженням порушення ОСОБА_1 присяги державного службовця. 
При цьому суд першої інстанції відхилив твердження позивача про протиправність його звільнення з посиланням на те, що до нього застосовано дисциплінарне стягнення під час тимчасової непрацездатності.
Наведені в апеляційній скарзі обґрунтування помилковості висновків суду першої інстанції зводяться до наступного: 
- дисциплінарні провадження відносно позивача були відкриті на підставі звернень Херсонської міської організації політичної партії «Громадський рух «Народний контроль» та скарги ОСОБА_3 , за результатами перевірки яких, в рамках дисциплінарного провадження, викладені в них обставини свого підтвердження не знайшли;
- допитані судом свідки не змогли підтвердити факти відсутності позивача на робочому місці протягом всього робочого часу або більше трьох годин, що не було взято до уваги судом;
- суд не прийняв до уваги пояснення більшості працівників Чорноморського міжрегіонального управління Укратрансбезпеки про перебування позивача під час його відсторонення від виконання службових обов`язків, як в адмінбудівлі Управління, так і на пунктах габаритно-вагового контролю;
- судом не досліджувалось яким чином перебування позивача поза межами адмінбудівлі Чорноморського міжрегіонального управління Укратрансбезпеки підірвало довіру до нього, як державного службовця, та принизило авторитет державного органу;
- підстави для кваліфікації його дій як порушення Присяги державного службовця відсутні;
- відносно позивача не проводилось службове розслідування згідно «Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого постановою КМ України від 13.06.2000 року №950;
- суд неправомірно відхилив факт звільнення позивача під час перебування на лікарняному;
- спірний наказ про звільнення виносився за відсутності письмових пояснень позивача, від надання яких позивач не відмовлявся.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, а наведені апелянтом доводи відхиляє виходячи з наступного.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, спірні відносини, що пов`язані з проходженням позивачем державної служби на посаді Чорноморського міжрегіонального управління Укратрансбезпеки, врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ (далі - Закон №889-VІІІ), яким, в тому числі визначаються засади дисциплінарної відповідальності державного службовця.
Так, відповідно до частини 1 статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності згідно частини 1 статті 65 Закону №889-VIII є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
В частині 2 статті 65 Закону №889-VIII наводиться перелік дисциплінарних проступків, до яких включені, зокрема, такі: порушення Присяги державного службовця; порушення правил етичної поведінки державних службовців; вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, тощо. 
Відповідно до частини першої статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:
1) зауваження;
2) догана;
3) попередження про неповну службову відповідність;
4) звільнення з посади державної служби.
Згідно частини 5 статті 66 Закону №889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини 2 статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.
Отже, вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку у вигляді порушення Присяги державного службовця є однією з підстав для застосування до державного службовця такого виняткового виду дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади державної служби. 
Текст Присяги державного службовця закріплений в ч.1 ст.36 Закону №889-VIII наступного змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».
Як вірно зазначив суд першої інстанції Законом №889-VIII порушення Присяги державного службовця визначено не як окрему підставу для припинення державної служби, а як дисциплінарний проступок. 
При цьому, сама Присяга, як узагальнююча вимога та зобов`язання державного службовця здійснювати свою діяльність відповідно принципів у ній визначених, не може визначати об`єктивну сторону дисциплінарного проступку, а як порушення Присяги може бути кваліфіковано вчинення державним службовцем одного чи декількох дисциплінарних проступків, які в сукупності, або окремо можуть вказувати на порушення Присяги державного службовця.
За результатами дослідження наданих відповідачем матеріалів дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 (т.2 а.с.1-264) вбачається, що саме сукупність декількох дисциплінарних проступків, які виявлені за результатами проведених відносно позивача дисциплінарних проваджень та відображені в актах службової перевірки від 06.12.2019 року та від 13.01.2020 року, стали підставою для звільнення позивача за порушення присяги.
Колегія суддів погоджується з правильністю відхилення судом першої інстанції доводів позивача про відсутність у спірному наказі про звільнення конкретних фактів та обставин порушення Присяги державного службовця, оскільки конкретні обставини та факти, які дали відповідачу підстави кваліфікувати їх в сукупності як порушення позивачем присяги, викладені в актах службової перевірки від 06.12.2019 року та 13.01.2020 року.
Також суд першої інстанції цілком обґрунтовано відхилив доводи позивача про порушення його прав та процедури проведення дисциплінарного провадження, а також дійшов вірного висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги статей 68-78 Закону №889-VIII, якими врегульована процедура дисциплінарного провадження, в тому числі і права державного службовця в такій процедурі, як то: відібрання пояснень від державного службовця, ознайомлення його з матеріалами дисциплінарного провадження, тощо.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 не тільки був ознайомлений з відкриттям дисциплінарного провадження, а й приймав в ньому активну участь, шляхом надання письмових пояснень, обґрунтувань, заперечень та спростувань, які долучені до матеріалів дисциплінарного провадження.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відносно нього не було проведено службове розслідування у відповідності до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі – Порядок №950), колегія суддів відхиляє з наступних підстав. 
Відповідно до ч.1 ст.71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України. 
На виконання вимог ч.1 ст.71 Закону №889-VIII постановою КМ України від 04.12.2019 року №1039 був затверджений Порядок здійснення дисциплінарного провадження (надалі – Порядок №1039), який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.
В той же час, згідно пункту 1 Порядку №950, дія цього порядку не поширюється на державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п`ятим цього пункту, згідно якого службове розслідування за цим порядком може бути проведено з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).
Отже, дисциплінарні провадження відносно позивача цілком правомірно було проведено у відповідності до вимог Порядку №1039. 
Згідно з цим Порядком члени дисциплінарної комісії зобов`язані повно та об`єктивно з`ясовувати усі обставини, які є предметом дослідження в рамках дисциплінарного провадження. 
Як вірно зазначив суд першої інстанції, дисциплінарна комісія в обох випадках провела розслідування досить ретельно та об`єктивно, оскільки в більшості випадків при перевірці обставин, викладених у скаргах та зверненнях, що стосуються ОСОБА_1 та очолюваного ним органу, комісія прийшла до висновку про їх необґрунтованість.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджені виявлені під час службового розслідування обставини неналежного виконання позивачем посадових обов`язків, вчинення ним значної кількості прогулів, та ігнорування вимог законодавства державним службовцем при відстороненні від виконання посадових обов`язків, що, в свою чергу, підтверджує порушення ОСОБА_1 присяги державного службовця. 
Як вже зазначено вище, наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.08.2019 року №1452-к на час здійснення дисциплінарного провадження ОСОБА_4 було відсторонено від виконання посадових обов`язків начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки. 
Частинами 1 та 5 ст.72 Закону №889-VIII передбачено наступне: 
- державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч.1);
- під час відсторонення від виконання посадових обов`язків державний службовець зобов`язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження (ч.5).
В матеріалах дисциплінарної справи наявні докази фіксації посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті в.о. начальника Управління Щубер І.І., головним спеціалістом Іноземцевою Т.М. та старшим державним інспектором Павленко Т.В. фактів відсутності на робочому місці ОСОБА_1 , шляхом складання відповідних актів від 03.12.2020 року, 04.12.2020 року, 09.12.2020 року, 10.12.2020 року, 11.12.2020 року, 12.12.2020 року, 13.12.2020 року, 13.01.2020 року, 14.01.2020 року, 15.01.2020 року, 16.01.2020 року, 17.01.2020 року, 20.01.2020 року, 21.01.2020 року, 22.01.2020 року, 23.01.2020 року, 24.01.2020 року, 27.01.2020 року, 28.01.2020 року, 29.01.2020 року, 31.01.2020 року. 
Факти відсутності позивача на робочому місці у вказані дати також відображені в табелях обліку робочого часу Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті, а також у протоколах апаратних нарад цього управління (т.3 а.с.207-214).
Ці факти відсутності також були враховані у розрахунку середнього заробітку позивача (т.3 а.с.212). 
Суд першої інстанції з метою перевірки відображених в матеріалах дисциплінарної справи чисельних фактів відсутності позивача на робочому місці допитав в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили факт відсутності у зазначені дні ОСОБА_1 на робочому місці та факт складання відповідних актів.
Крім того, свідок ОСОБА_8 пояснив, що саме він здійснював керівництво управлінням після відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків. При цьому жодних розпоряджень ОСОБА_1 щодо виїзду на пости та проведення інспектувань він не надавав. Підтвердив його відсутність та прогули у дні, що відображені в акті службового розслідування та після їх складання у січні 2020 року. Щодо хвороби ОСОБА_1 та наявності лікарняного листка зазначив, що про таке ОСОБА_1 не повідомляв, листок непрацездатності не надавав. 
Позиція позивача полягає в тому, що прогулів він не вчиняв, оскільки після відсторонення його від виконання посадових обов`язків він інспектував контрольно-вагові комплекси, контролював роботу інспекторів, але жодних розпоряджень від в.о. керівника установи з цього приводу він не отримував, а діяв за власним розсудом.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач не міг діяти вказаним чином, оскільки це прямо суперечить наказу про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків. 
Суд першої інстанції надав вірну оцінку поясненням допитаних в судовому засіданні за клопотанням позивача свідків, які підтвердили лише те, що інколи ОСОБА_1 після відсторонення відвідував контрольно-вагові комплекси, але жодний зі свідків не міг зазначити дати такого відвідування та зазначили, що це було короткочасне прибуття позивача на пост на власному транспорті, і жоден з цих свідків не підтвердив особистої участі позивача в роботі комплексу протягом робочого дня.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, відвідування позивачем постів контролю не доводить того, що він діяв відповідно до розпорядження чи за дорученням особи, що виконувала обов`язки начальника управління Укратрансбезпеки, і не є доказом спростування фактів вчинення ним прогулів.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що виявлені в ході дисциплінарного провадження порушення в сукупності вірно кваліфіковані відповідачем як порушення позивачем присяги державного службовця, особливо враховуючи той факт, що позивач займав посаду керівника міжрегіонального управління, а тому вимоги до нього у зв`язку з цим щодо поведінки, підтримання авторитету державної служби, дотримання правил внутрішнього службового розпорядку, належного виконання посадових обов`язків є вищими ніж до державного службовця, що не займає керівну посаду.
Доводи позивача про застосування до нього дисциплінарного стягнення під час його тимчасової непрацездатності, які також зазначені і в апеляційній скарзі, обґрунтовано були відхилені судом першої інстанції з наступних підстав. 
Після звільнення позивач звернувся до суду 07.05.2020 року та не зазначав у позові про перебування його на лікарняному на час звільнення, і лише 18.06.2020 року під час проведення підготовчого судового засідання подав заяву про зміну підстав (доповнення) позову, надав копію листка непрацездатності та опис вкладення до цінного листа щодо його направлення 29.04.2020 року позивачу, хоча про ці обставини йому було відомо як на день звільнення так і на момент звернення до суду. (т.3 а.с.45)
Сам позивач в ході судового розгляду підтвердив той факт, що про перебування на лікарняному керівництву не повідомляв, а лише 29.04.2020 року направив лікарняний листок до Державної служби Укртрансбезпеки. 
Особа, яка на час відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків та на час звільнення позивача виконувала обов`язки начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - Щубер І., будучи допитаним у даній справі в якості свідка пояснив, що від ОСОБА_1 не надходило жодних повідомлень про перебування на лікарняному з 06.04.2020 року і про ці обставини йому стало відомо тільки під час розгляду справи судом.
Представник відповідача пояснила, що Державна служба Укртрансбезпеки не отримувала від позивача ні повідомлення про тимчасову непрацездатність, ні лікарняного листка, а про його наявність стало відомо під час слухання справи.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, передбачена ч.4 ст.74 Закону №889-УІІІ заборона на застосування дисциплінарного стягнення під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю стосується тих випадків, коли власнику чи уповноваженому на застосування дисциплінарного стягнення органу відомо про зазначені обставини. Мета такої заборони не допустити порушення прав працівника та забезпечити йому повну виплату страхових коштів на період тимчасової непрацездатності, забезпечення дотримання процедури звільнення з метою недопущення порушення трудових прав.
При цьому єдиним джерелом інформації для керівництва про непрацездатність працівника може бути тільки повідомлення безпосередньо самого працівника чи його близьких, або якщо це стало загальновідомим фактом.
Відповідно до пункту 4.1. Правил внутрішнього службового розпорядку для державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджених наказом Укртрансбезпеки від 01.07.2016 року №356, державний службовець Укртрансбезпеки повідомляє свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншими доступними способами.
Однак ОСОБА_1 не повідомляв керівництво про свою тимчасову непрацездатність в день звернення до лікувального закладу, хоча зобов`язаний був це зробити.
Враховуючи сутність вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, який полягає у тривалій систематичній відсутності позивача на робочому місці без поважних причин, що було встановлено в ході дисциплінарного провадження, то відсутність позивача на робочому місці саме в день його звільнення не давала відповідачу будь-яких підстав припускати, що така відсутність могла бути пов`язана з поважними причинами.
Ні в заявах по суті справи, ні в апеляційній скарзі позивач жодним чином не пояснює, що заважало йому своєчасно повідомити керівництво про своє перебування на лікарняному, а повідомлення позивачем про свою непрацездатність лише в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції, більше ніж через два місяця після звільнення, викликає сумніви в добросовісності таких дій позивача.
Такі обставини спростовують твердження позивача про порушення відповідачем приписів ч.4 ст.74 Закону №889-VІІІ. 
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги наведених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328, ст.329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 30 квітня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.