УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

17 червня 2021 року 

м. Київ
справа № 160/4839/19
адміністративне провадження № К/9901/18467/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Желєзного І.В., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2021 року (колегія у складі суддів Юрко І.В., Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.)
у справі № 160/4839/19
за позовом Державної установи "Кам`янська виправна колонія (№ 34)" 
до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 
про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу.

УСТАНОВИВ:

28.05.2019 Державна установа "Кам`янська виправна колонія (№ 34)" звернулася до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - Держпраці), в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови відповідача:
- від 26.03.2019 № ДП632/273/ПД/АВ/ТД-ФС/391 про накладення штрафу у розмірі 29 044 080,00 грн; - від 26.03.2019 № ДП632/273/ПД/АВ/ТД-ФС/392 про накладення штрафу у розмірі 9 264 060,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 позов задоволено.
У грудні 2019 року відповідач оскаржив судове рішення у апеляційному порядку.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03.12.2019 залишив апеляційну скаргу без руху, а ухвалою від 20.12.2019 - повернув апеляційну скаргу. 

15.02.2020 Держпраці повторно подало апеляційну скаргу на рішення суду від 25.09.2019. 

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.03.2020 залишив апеляційну скаргу без руху, а ухвалою від 27.04.2020 - відмовив у відкритті апеляційного провадження відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Держпраці оскаржило зазначену ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020 у касаційному порядку.

Верховний Суд ухвалою від 04.11.2020 скасував ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27.04.2020, справу направив для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.01.2021 залишив апеляційну скаргу без руху, надав Держпраці строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на подання скарги та сплати судового збору. 

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09.03.2021 визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження; відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Держпраці відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 299 КАС України.

18.05.2021 відповідач подав касаційну скаргу, що 21.05.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021.
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що вперше апеляційну скаргу було подано у строки, визначені процесуальним законодавством, проте у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору, суд повернув апеляційну скаргу. Держпраці у період з 24.10.2019 до 15.02.2020 вживало заходи для сплати судового збору та своєчасного подання апеляційної скарги.

Верховний Суд ухвалою від 25.05.2021 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 3 ст. 332 КАС України. 

14.06.2021 до Верховного Суду надійшло клопотання Держпраці про поновлення строку на касаційне оскарження. Клопотання обґрунтоване тим, що повний текст ухвали суду апеляційної інстанції від 09.03.2021 отримало 28.04.2021.
Із наданого скаржником до Суду конверту з ідентифікатором 4900090344990 слідує, що Третій апеляційний адміністративний суд направив відповідачу копію оскаржуваного судового рішення лише 24.04.2021; це відправлення вручено Держпраці 26.04.2021.
Зважаючи на документальне підтвердження несвоєчасного направлення скаржнику копії судового рішення, Суд вважає, що строк на касаційне оскарження слід поновити відповідно до ч. 2 ст. 329 КАС України. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження у справі, Суд виходить з такого.
Частиною 2 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення; у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження - з дня складання повного судового рішення. 
Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що Держпраці вперше подало апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у межах строку на апеляційне оскарження. 
Проте Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.12.2019 повернув апеляційну скаргу скаржнику у зв`язку з несплатою судового збору. Копію цієї ухвали Держпраці отримало 14.01.2020.

15.02.2020, тобто, через місяць, Держпраці вдруге подало апеляційну скаргу вже з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скарги без руху, надав Держпраці строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та надання документу на підтвердження сплати судового збору. 
Держпраці у наданий судом строк звернулося до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження, Третій апеляційний адміністративний суд виходив з того, що обмежене фінансування суб`єкта владних повноважень та неможливість у зв`язку з цим сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Стаття 44 КАС України зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження. 
Тобто, суб`єкти владних повноважень з огляду на ст. 44 КАС України мають однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, повинні діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону.
При цьому, шляхом допущення невиправданих зволікань не можуть відтерміновувати на необмежений час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів з державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
Держпраці як суб`єкт владних повноважень має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.
Тому, тимчасова відсутність таких коштів не може вважатися поважними причинами пропуску строку на вчинення процесуальної дії. 
Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж, у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень без сплати судового збору.
Верховний Суд неодноразово висловлював таку правову позицію у питанні поновленні процесуального строку у постановах від 02.11.2018 у справах № 810/3539/17, № 816/4651/15, ухвалах від 03.02.2020 у справі № 340/661/19, від 22.05.2020 у справі № 320/1683/19.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України).

У цій справі суд апеляційної інстанції визнав неповажними наведені Держпраці підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовані лише неможливістю своєчасно сплатити судовий збір, та відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Зважаючи на викладене, Суд вважає, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України є очевидним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом п. 2 ч. 2 цієї ж статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія зазначеної норми поширюється, зокрема, на ухвали суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у ч. 3 ст. 328 КАС України. До цього переліку належить й ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За викладених обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу Держпраці на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1.          Задовольнити клопотання про поновлення строку. Поновити строк на касаційне оскарження судового рішення. 
2.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі № 160/4839/19.
3.          Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб