ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 820/524/17
адміністративне провадження № К/9901/32769/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,  
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2017 (суддя - Полях Н.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2017 (головуючий суддя - Мельникова Л.В., судді: Бенедик А.П., Донець Л.О.) у справі №820/524/17. 

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» (далі -                            ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області) від 31.10.2016 № 0002031403, від 20.01.2017                             № 0000131403, від 20.01.2017 № 0000141403.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Харківській області звернулось із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що судами попередніх інстанцій невірно застосовано норми статей 139, 198 Податкового кодексу України.

Так, відповідач зазначає, що ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» не підтверджено правомірність  формування даних податкового обліку за оспорюваними господарськими операціями з огляду на відсутність первинних документів (договорів, видаткових накладних, податкових накладних та ін.), що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з придбання підрядних робіт від спірних постачальників та їх подальше використання в господарській діяльності. 

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 - 30.06.2016 валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 - 30.06.2016, за наслідками якої складений акт від 17.10.2016 №636/20-40-14-03-08/34630002.
На підставі висновків зазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області 31.10.2016 прийняті податкові повідомлення-рішення № 0002041403, № 0002031403, № 0002021403.   
Крім того, ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» з питань, що стали предметом оскарження  викладених у скарзі ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» на податкові повідомлення-рішення від 31.10.2016 № 0002041403, № 0002031403, № 0002021403.   за результатами якої складено акт від 10.01.2017 №18/20-40-14-03-08/34630002.
На підставі названих актів перевірок відповідачем прийнято оскаржувані у даній справі податкові повідомлення-рішення, а саме: 
від 31.10.2016 № 0002031403, згідно з яким на підставі акту перевірки від 17.10.2016 № 636/20-40-14-03-08/34630002 за порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за звітний період - червень 2016 року у сумі 16951 грн.;
від 20.01.2017 № 0000131403, згідно з яким на підставі акту перевірки від 10.01.2017 № 18/20-40-14-03-08/34630002 за порушення підпункту 14.1.202, пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 134.1 статті 134 пункту 138.2 статті 138, Податкового кодексу України, пунктів 5-7, пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати) збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1188909,50 грн., у тому числі - 1072904 грн. - основний платіж, 116005,5 грн. - штрафні (фінансові) санкції;
від 20.01.2017 № 0000141403, яким на підставі акту перевірки від 10.01.2017 № 18/20-40-14-03-08/34630002 за порушення за порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 2057547,00 грн., у тому числі: 1371698,00 грн. - основний платіж, 685849,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.          
Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вищеназваних норм Податкового кодексу України, що викладені в актах перевірки ґрунтуються на тому, що у підприємства фактично були відсутні підстави для подальшої комплектації ТМЦ, що придбані у продавців нерезидентів, ТМЦ, які поставлялись на адресу ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» продавцями-резидентами.
Крім того відповідач вважає, що завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників у рядку 05.1 Декларації з податку на прибуток підприємств за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 - «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарі (робіт, послуг) у сумі 1288947,00 грн. виникло внаслідок списання у бухгалтерському обліку ТМЦ без документального підтвердження.
Перевіркою рядків  форми № 2 Звіту про фінансові результати підприємства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено завищення показників по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт) у сумі 5654299,00 грн.
Даний висновок контролюючий орган обґрунтовує тим, що згідно даних бухгалтерського обліку на підприємстві - собівартість реалізації формується відповідно до внутрішнього документа - комплектація номенклатури. За цим внутрішнім документом підприємством списані ТМЦ різної номенклатури.  При досліджені первинних документів - витратної накладної, які підтверджують факт переходу права власності на товар номенклатурою, наведеною саме у цих витратних накладних, встановлено, що певний перелік списаних на собівартість ТМЦ не знайшов відображення у відповідній номенклатурі у витратних накладних.
Контролюючим органом також зазначено, що значна частина ТМЦ, якими у подальшому  комплектувалися ТМЦ, які придбані у продавців нерезидентів, підприємством придбавалась у підприємств-резидентів: ТОВ «АКВІТ КОМПАНІ», ТОВ «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», ТОВ «АРГАДОН», ТОВ «АЛЕДОР-ТОРГ», ТОВ «РАВЕНА ПЛЮС», ТОВ «ГЕРМЕС-ПРІОР», ТОВ «АЛЬТА-ПРИМ», ТОВ «ЕТЕК-СЕРВІС», по відношенню до яких у ГУ ДФС у Харківській області наявна негативна податкова інформація.
ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» в ході перевірки надано картку рахунку 281 за період що підлягав перевірці, на підставі яких встановлено, що ТМЦ, зазначені в додатках №№ 5 і 6 в розрізі років були оприбутковані на склад (Дт 281 КТ 631) та в подальшому проводками (Кт 281 ДТ 902) здійснено віднесення цих сум до складу собівартості реалізованих товарів. В той час до перевірки підприємством не надано первинні документи (договори, видаткові накладні та інше), які свідчать про реалізацію цих ТМЦ.
Доводи контролюючого органу про заниження у період з 01.01.2014 по 30.06.2016 підприємством податкових зобов`язань у розмірі 1388649,00 грн., зроблений з огляду на висновок про невключення до складу податкових зобов`язань обсягів зі списання у бухгалтерському обліку ТМЦ без документального підтвердження, Оскільки відсутнє документальне підтвердження використання ТМЦ, наведених у додатку № 1 до акту перевірки, у межах господарської діяльності платника податків підприємством порушено пункт 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що спірні господарські операції є реальними, фактично відбулися та безпосередньо пов`язані з власною господарською діяльністю позивача, у зв`язку з чим прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень є неправомірним.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України  передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. 

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з  пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні даних податкового обліку, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» здійснює діяльність з надання послуг з ремонту та діагностики електрообладнання, забезпечення поставки електродвигунів, комплектуючих, пристроїв струмознімання і має досвід роботи з провідними промисловими підприємствами гірничо - металургійної, машинобудівної, нафтохімічної, енергетичної та інших галузей промисловості.

У період, що був охоплений перевіркою контролюючого органу, на адресу підприємства відповідно до зовнішньоекономічних угод: контрактів № 63 від 05.09.2011 та № 98 від 01.11.2014 (постачальник - «Columbus McKinnon Industrial Products G.m.b.H.»), контрактів № 2 від 10.09.2009 та № 68 від 21.03.2014  (постачальник - «Maschinenfabrik Wagner GmbH & Co.KG»), контракту № 16 від 07.03.2012 (постачальник - «The Company «Niftylift Ltd»), контракту № 3 від 25.10.2010 (постачальник - «Climax GmbH»), контракту № 86 від 01.08.2014 (постачальник - «Petig AG»), контракту № 51 від 15.09.2010 (постачальник - «The Company "Tanfield Powered Access Limited»), контракту № 12 від 29.02.2012 (постачальник - «The Company "DEPRAG CZ а.s.»), контракту № 28 від 04.04.2012 (постачальник - «The Company "MAUS ITALIA F.Agostino & C.s.a.s»), контракту № 72 від 16.04.2014 (постачальник - «The Company «SNORKEL Division of Tanfield Powered Access Ltd»), контракту - № 121 від 23.02.2015 (постачальник - «The Company «Aqua Clean Ltd»), контрактів № 116 від 27.01.2015 та № 174/1 від 03.12.2015 року (постачальник - «The Company «ELORA WERKZEUGFABRIK GMBH»), контракту № 64 від 31.07.2012 (постачальник - «The Company "DEWI»), контракту № 156 від 01.10.2015 (постачальник -«The Company» Unigrind GmbH & Co. KG»), контракту № 141 від 17.07.2015 (постачальник - «The Company» «Nuova Manaro Srl»)  були поставлені ТМЦ.

Крім того, у період, який був охоплений перевіркою контролюючого органу, на адресу підприємства поставлені ТМЦ, придбані позивачем у наступних контрагентів: ТОВ «АКВІТ КОМПАНІ», ТОВ «КОМПАНІ ПЛАЗМА», ТОВ «АРГВДОН», ТОВ «АЛЕДОР-ТОРГ», ТОВ «РАВЕНА ПЛЮС», ТОВ «ГЕРМЕС-ПРІОР», ТОВ «АЛЬТА-ПРІМ», ТОВ «ЕТЕК СЕРВІС», а також у ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ КОМПАНІ ЛТД», ТОВ «ОМЕГА-СОЮЗ», СП «ЕЛІТА ПЛЮС», ТОВ «ТАЛЬ ТРЕЙД», ТОВ «ПРОФІ ТУЛ», ТОВ «ЕПІЦЕНТР», ТОВ «ІНРЕКС», ТОВ «КОМПАНІЯ ОПТІМУС», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», ТОВ ФІРМА «РОМБ», ТОВ «УКРСЕРС», ТОВ «БАРІОЛА», ТОВ «КОМПАНІЯ ЕСТ», ТОВ «ТЕХНОФОРС», ПП «ТД «ПНЕВМО-КОМПЛЕКТ», ПАТ «МЛИНМОНТАЖ», ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРОМІМПЕКС», ТОВ «САВАЖ-ТОРГ», ТОВ з ІІ «ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ», ТОВ «ДІМЕКС-ПРО», ТОВ «ПОЛЛІ-ПЛЮС», ПП «ТЕХСТРОП», ТОВ ФІРМА «НЕСТАНДАРТНА ЕЛЕКТРОНІКА КОМП`ЮТЕРНІ СИСТЕМИ», ПП «АГРЕГАТ-РЕСУРС», ТОВ «ВІВА-ТОРГ», ПП «НАУКОВО-ТЕХНОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР РЕДУКТОР», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРОРГСИНТЕЗ», СПІЛЬНЕ УКР.-НІМ. ПІДПР-ВО «ОЛНОВА» У ФОРМІ ТЗОВ, ТОВ «СІМПЛЕКС», ТОВ «МАЙВИО-ПРИВАТ», ТОВ «ТЕХМАШ-УКРАЇНА», ПП «ФАРТ», ТОВ «ЕЛІТАН КОМПАНІ», ТОВ «ТРЕВІС ГРУПП», ТОВ «ПЕТРА ТРАНС ГРУП», ТОВ «ГРІНВОЛ ГРУП», ТОВ «ЕКВІПМЕНТ УКРАЇНА», ТОВ «ПРОМОУШН ТРЕЙД».

Придбані у нерезидентів ТМЦ ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» використані для комплектації ТМЦ, придбаних за вищезазначеними зовнішньоекономічними угодами, з метою подальшої реалізації покупцям.
Судами встановлено, що під час розроблення власних форм - «комплектація номенклатури», «видаткової накладної» (методичні рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів, затверджені Наказом Мінфіну України від 10.01.2007 № 2) ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» дотримані вимоги частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки зазначені первинні документи мають такі реквізити: - назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Собівартість реалізованого товару сформовано підприємством на підставі його внутрішніх документів - комплектацій номенклатури, які були складені ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» для ведення обліку запасних частин, придбаних у вказаних підприємств та використаних в процесі комплектації імпортованого товару, який в подальшому був реалізований контрагентам, у ТОВ «ДЖЕНАРАЛ КОМПАНІ ЛТД», ТОВ «ОМЕГА-СОЮЗ», СП «ЕЛІТА ПЛЮС», ТОВ «ТАЛЬ ТРЕЙД», ТОВ «ПРОФІ ТУЛ», ТОВ «ЕПІЦЕНТР», ТОВ «ІНРЕКС», ТОВ «КОМПАНІЯ ОПТІМУС», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К», ТОВ ФІРМА «РОМБ», ТОВ «УКРСЕРС», ТОВ «БАРІОЛА», ТОВ «КОМПАНІЯ ЕСТ», ТОВ «ТЕХНОФОРС», ПП «ТД «ПНЕВМО-КОМПЛЕКТ», ПАТ «МЛИНМОНТАЖ», ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРОМІМПЕКС», ТОВ «САВАЖ-ТОРГ», ТОВ з ІІ «ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ», ТОВ «ДІМЕКС-ПРО», ТОВ «ПОЛЛІ-ПЛЮС», ПП «ТЕХСТРОП», ТОВ ФІРМА «НЕСТАНДАРТНА ЕЛЕКТРОНІКА КОМП`ЮТЕРНІ СИСТЕМИ», ПП «АГРЕГАТ-РЕСУРС», ТОВ «ВІВА-ТОРГ», ПП «НАУКОВО-ТЕХНОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР РЕДУКТОР», ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРОРГСИНТЕЗ», СПІЛЬНЕ УКР.-НІМ. ПІДПР-ВО «ОЛНОВА» У ФОРМІ ТЗОВ, ТОВ «СІМПЛЕКС», ТОВ «МАЙВИО-ПРИВАТ», ТОВ «ТЕХМАШ-УКРАЇНА», ПП «ФАРТ», ТОВ «ЕЛІТАН КОМПАНІ», ТОВ «ТРЕВІС ГРУПП», ТОВ «ПЕТРА ТРАНС ГРУП», ТОВ «ГРІНВОЛ ГРУП», ТОВ «ЕКВІПМЕНТ Україна», ТОВ «ПРОМОУШН ТРЕЙД».

На підтвердження обставин реалізації укомплектованого товару позивачем надано договори, додаткові угоди, специфікації, видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні, довіреності, які спростовують твердження ГУ ДФС у Харківській області, викладене в актах перевірок № 636/20-40-14-03-08/34630002 від 17.10.2016 та            № 18/20-40-14-03-08/34630002 від 10.01.2017, про відсутність документального підтвердження щодо переходу права власності на ТМЦ та безпідставне їх списання.

В видаткових накладних на реалізацію укомплектованого товару покупцям позивачем зазначено «зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції» з короткою назвою ТМЦ, що поставляються, оскільки детальна комплектність товару узгоджується з покупцями під час перемовин, що ведуть до укладення господарських операцій.

На підтвердження даних обставин в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують узгодження комплектності товару, котрі складалися між ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» та його покупцями та затверджували детальну комплектність товару, що реалізується.

При цьому, судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано даних, які б свідчили про те, що у наслідок зміни кількісного і номенклатурного складу товарно-матеріальних цінностей, що були реалізовані ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» на адресу зазначених покупців, вартість поставлених ТМЦ є меншою ціни складових укомплектованого товару. Крім того, контролюючий орган не вказує на те, що зазначені господарські операції мали для позивача збитковий характер, а також про непроведення контрагентами позивача оплати поставлених останнім ТМЦ.

Також придбання ТМЦ у підприємств-нерезидентів підтверджується наданими позивачем копіями контрактів, додаткових угод до них, вантажними митними деклараціями, рахунками на оплату, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, комплектаціями номенклатури.

Реалізація доукомплектованого товару підтверджується копіями договорів поставки, додаткових угод до них та специфікацій, видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями.

Надані позивачем первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

ГУ ДФС у Харківській області, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. 

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «ІНДАСТРІАЛ-СЕРВІС» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №820/524/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття , є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова