Ухвала        
17 травня 2021 року
м. Київ
справа № 201/13093/16-ц
провадження № 61-5909ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області, Криворізької міської ради, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України 
у Дніпропетровській області, про стягнення моральної і матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат, за касаційною скаргою Криворізької міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до прокуратури Дніпропетровської області, Криворізької міської ради про стягнення моральної і матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року  ОСОБА_1 у задоволенні позову до прокуратури Дніпропетровської області, Криворізької міської ради, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України 
у Дніпропетровській області, про стягнення моральної і матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат, відмовлено.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області, Криворізької міської ради, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про стягнення моральної і матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат, задоволено частково.
Стягнуто з Криворізької міської ради за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду в сумі - 
1 474 920,00 грн та моральну шкоду 25 000,00 грн.
09 квітня 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку направлена касаційна скарга Криворізької міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року (надійшла до суду 12 квітня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Також подано клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 
2021 року.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 201/13093/16-ц за касаційною скаргою Криворізької міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року, витребувано із Жовтневого районного суду 
м. Дніпропетровська вищевказану цивільну справу, задоволено клопотання Криворізької міської ради про зупинення виконання рішення та зупинено виконання Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
17 травня 2021 року  ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявою про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. 
Заявник, посилаючись на пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України, вважає обґрунтованими сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., оскільки, на його думку, суд безпідставно відкрив провадження за касаційною скаргою Криворізької міської ради та зупинив виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року у справі № 201/13093/16-ц до закінчення його перегляду у касаційному порядку.
Своє клопотання ОСОБА_1 мотивує тим, що існує політична фальсифікація касаційного провадження. Зазначає, що на його думку, «криворізька влада» узгодила процес з суддею Гульком Б. І. та Луспеником Д. Д. , а суддю Коломієць Г. В. ввели до складу колегії головуючим, щоб не виникали підозри у зговорі з «криворізькою владою».
Розглянувши заяву, а також матеріали касаційного провадження, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року 
і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, 
від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи 
є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що судді 
Коломієць Г. В., Гулько Б. І., Луспеник Д. Д. виявляли особисту заінтересованість або вчиняли будь-які корумповані та протизаконні дії. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Разом із тим, доводи заяви про відвід суддів Верховного Суду 
Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із прийнятим судом процесуальним рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.
При цьому, доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.
Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Дніпропетровської області, Криворізької міської ради, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України 
у Дніпропетровській області, про стягнення моральної і матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат, за касаційною скаргою Криворізької міської ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року, визнати необґрунтованою.
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Г. В. Коломієць
 
                                                                                                              Б. І. Гулько
 
                                                                                                               Д. Д. Луспеник