Дата документу  Справа № 333/2038/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №333/2038/20                                                Головуючий в 1 інст. Тучков С.С.
Провадження №33/807/397/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2021 року                                                                місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 липня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 12.04.2020 року, о 15-25 годині, ОСОБА_1 , по вул. Ліричній, 2, у м. Запоріжжі, керував транспортним засобом DAEWOO-FSO LANOS TF 694, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, у лікаря-нарколога і підтверджується висновком медичного закладу № 1945 від 12.04.2020 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. В порушення вимог ст. 268 КУпАП суд першої інстанції розглянув справу без його участі, не повідомивши його належним чином, чим позбавив його права надати пояснення, і як наслідок права на захист. Під час судового розгляду судом першої інстанції за клопотанням захисника було витребувано акт огляду на стан наркотичного сп`яніння. Проте, сертифікат відповідності тесту, за допомогою якого проводився медичний огляд останнього, надано не було. Також зазначає, що на час винесення постанови ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність лише судноводіїв, адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів скасовано. У такому випадку висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції за адресою, наявною в матеріалах справи. Адвокат Пузін Д.М. в судове засідання суду апеляційної інстанції також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції повідомлявся завчасно в телефонному режимі. 

Враховуючи повідомлення учасників судового провадження про розгляд справи в апеляційному суді та відсутність клопотань про перенесення розгляду справи, вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та його представника – адвоката Пузіна Д.М., що відповідає положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання, призначене 08.07.2020 року, ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про час, дату і місце слухання справи повідомлялися судом своєчасно і належним чином. 

При цьому, попередній судовий розгляд 30.06.2020 року було перенесено за клопотанням захисника у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному. Лікарняний для огляду до суду не надавався. 

В попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав і пояснив, 12.04.2020 року під час зупинки його працівниками поліції він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, вживав марихуану за два тижні до 12.04.2020 року. Під час огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі проведений тест показав позитивний результат. 

Отже, ОСОБА_1 було відомо про наявність у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя справи відносно нього про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, і він вживав заходи для забезпечення свого захисту в суді, що підтверджується договором про надання правової допомоги, укладеним з адвокатом Пузіним Д.М. від 22.04.2020 року (а.с. 13).

Суд першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи, проте за клопотаннями адвоката Пузіна Д.М. слухання справи тричі відкладалося, останній раз через перебування ОСОБА_1 на лікарняному.

Про розгляд справи, призначений на 08.07.2020 року, ОСОБА_1 та його представник – адвокат Пузін Д.М. були повідомлені належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма (а.с. 29). При цьому, клопотань про перенесення розгляду справи ні ОСОБА_1 , ні його представник до суду не подавали.

Приймаючи до уваги, що законом передбачені певні строки притягнення до адміністративної відповідальності, поведінку  ОСОБА_1 щодо його не явки до суду, суд першої інстанції розцінив, як намагання затягнути процес з метою уникнення від відповідальності, тому розглянув справу 08.07.2020 року без участі ОСОБА_1 та його представника та за відсутності беззаперечних чи вагомих обставин для відкладення розгляду справи.

З таким висновком судді погоджується і апеляційний суд, оскільки сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 та його представником своїми процесуальними правами.

Крім того,права передбачені ст. 268 КУпАП, були поновлені  ОСОБА_1 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови районного суду та виклику його до суду апеляційної інстанції.

При цьому, суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності  ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім при апеляційному розгляді, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи, однак  ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, що свідчить про небажання останнього реалізувати зазначені права при апеляційному розгляді. Також не з`явився до суду апеляційної інстанції і його представник.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 271700 від 12.04.2020 року (а.с. 2) та визнаних судом доведеними підтверджується:
направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1945 від 12.04.2020 року (а.с. 5); завіреною належним чином копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1945 від 12.04.2020 року (а.с. 22); завіреною належним чином копією результату імунохроматографічного дослідження № 3152, № 3153, № 3154 від 12.04.2020 року (а.с. 23); відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 7); показаннями допитаного в режимі відеоконференції лікаря-нарколога ОСОБА_2 .

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1945 від 12.04.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (марихуана) (а.с. 5).

За клопотанням представника – адвоката Пузіна Д.М. судом першої інстанції витребувано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1945 від 12.04.2020 року, в якому зазначено зовнішній вигляд обстежуваної особи, її поведінка, стан свідомості, орієнтування на місці, вегетативно-судинні реакції, рухова сфера, лабораторна діагностика, метод лабораторного тестування, результат лабораторних тестів. За результатами огляду та тестів встановлено заключний діагноз наркотичне (марихуана) сп`яніння (а.с. 22).

Крім того, разом з актом медичного огляду КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР надано результат імунохроматографічного дослідження № 3152, № 3153, № 3154 від 12.04.2020 року, згідно якого результат дослідження позитивний (марихуана) (а.с. 23).

Також судом першої інстанції за клопотанням адвоката Пузіна Д.М. був допитаний лікар-нарколог ОСОБА_2 , який підтвердив відомості зазначені у медичному висновку та акті медичного огляду, та зазначив, що поєднання лабораторних досліджень і зовнішнього огляду вказують на те, що ОСОБА_1 вживав наркотичні засоби на протязі незначного часу до його медичного огляду.

Згідно відеозапису, долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, результат позитивний (марихуана), проти отриманого результату не заперечував. Під час огляду на запитання лікаря ОСОБА_1 зазначив, що вживав коноплю близько двох тижнів до цього. Тобто, факт вживання наркотичних засобів самим ОСОБА_1 не заперечувався. 

Апеляційний суд, відповідаючи на довод апеляційної скарги, звертає увагу, що ні ОСОБА_1 , ні його представник клопотань про надання сертифікату відповідності тесту, за допомогою якого проводився медичний огляд, в суді першої інстанції не заявляли.

Подібні клопотання не заявлялися і під час апеляційного перегляду.

Одночасно слід звернути увагу, що суд оцінює наявні у справі докази, які надсилаються до суду органом, що склав відповідний протокол, діє виключно з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, що виключає самостійне збирання судом доказів.

До того ж ОСОБА_1 , будучи незгодним із проведеним щодо нього медичним оглядом, не був позбавлений можливості оскаржити висновок такого огляду у встановленому законом порядку, однак таким правом не скористався. 

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги, що на час винесення постанови частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність лише судноводіїв, адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів скасовано, з таких підстав.

Так, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Стаття 130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Під скасуванням акту про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акту, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна.

Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII, який набрав чинності із 01 липня 2020 року, відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП, була посилена. Ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку, передбаченого ст. 286-1 КК України.

Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а навпаки посилена (криміналізована).

Крім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст. 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином, на теперішній час, в тому числі і станом на 12.04.2020 року (дата вчинення ОСОБА_1 правопорушення), стаття 130 КУпАП діяла і діє в тій редакції, що діяла і до 01 липня 2020 року.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 липня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                                        М.С. Тютюник