ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 408/2040/17-а
адміністративне провадження № К/9901/37023/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Стеценка С.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у письмовому провадженні  в касаційній інстанції адміністративну справу № 408/2040/17-а
за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області про перерахунок пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито  
за касаційною скаргою  Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області 

та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року 

(прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Ястребової  Л.В., суддів: Васильєвої  І.А.,  Компанієць І.Д.,),
ІСТОРІЯ СПРАВИ
УСТАНОВИВ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області, в якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в обчислені та перерахунку пенсії в порядку, передбаченому для державних службовців; 
- зобов`язати відповідача обчислити та перерахувати пенсію в порядку передбаченому для державних службовців.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що   відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії в порядку, передбаченому для державних службовців.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 02 серпня 2017 року Біловодський районний суд Луганської області  вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного    управління Пенсійного фонду України Луганської області про перерахунок пенсії державного службовця та зобов`язання вчинити певні дії.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, до законодавства, яке регулює питання щодо пенсійного забезпечення, внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5.  05 вересня 2017 року Донецький апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 02 серпня 2017 р. у справі № 408/2040/17-а - скасувати.

Визнати протиправною відмову Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в призначення ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити та виплачувати з 06 квітня 2017 року пенсію державного службовця ОСОБА_1 відповідно до ч.7 ст.37 закону України від 16 грудня 1993 року № 3723 «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків від заробітку, з якого сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії.

6. Скасовуючи  рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав на те, що позивач визнаний інвалідом 2 групи у період перебування на державній службі, має стаж на посаді державної служби більше 10 років, а тому набув права на отримання пенсії по інвалідності згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. 25 вересня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача.
У касаційній скарзі скаржник просить постанову  Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі № 408/2040/17-а скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.  
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що з урахуванням положень законодавства у нього були відсутні правові підстави призначити пенсію ОСОБА_1 по інвалідності як посадовій особі органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про державну службу».

8. 11 жовтня 2017 року та 13 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою    відповідача на постанову  Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі № 408/2040/17-а.

10. 13 березня 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду.

11. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Анцупова Т. О., суддів Стародуба О.П., Кравчука В.М.

12. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 26 червня 2019 року, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
13 Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 червня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу відповідача.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Як було вірно встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області та на підставі особистої заяви від 24 травня 2011 року отримує пенсію на загальних підставах по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
З березня 1986 року по листопад 2015 року позивач працював на посадах, віднесених до посад державної служби, а з серпня 2004 року по листопад 2015 року на виборній посаді заступником голови Біловодської селищної ради. 10 листопада 2015 року позивач був звільнений з посади заступника голови Біловодської селищної ради, у зв`язку з закінченням строку повноважень. На час звільнення позивач мав загальний стаж держслужби 28 років, з яких 11 років в органах місцевого самоврядування.
Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 736335 від 19.04.2011 року, позивачу встановлено вперше 3 група інвалідності з 19.04.2011 року.
За випискою із акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 101337 від 05.04.2012, позивачу повторно встановлено 3 групу інвалідності з 28.03.2012 року.
Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 396195 від 03.04.2011 року, позивачу повторно встановлено 2 групу інвалідності з 01.04.2014 року. 
Довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 157280, підтверджує, що позивачу повторно встановлено 2 груп інвалідності з 01.04.2015 року безстроково.
Зі змісту довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 441992 вбачається, що позивачу повторно встановлено 2 груп інвалідності з 06.02.2017 року безстроково.
06 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, як посадовій особі органу місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про державу службу».
Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області листом від 14.04.2017 року №1/ю-14 відмовило позивачу у здійсненні призначення пенсії по інвалідності у відповідності до Закону України «Про державу службу».
Вказане стало підставою для звернення до суду.
ІІІ.  ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково 
перевіряти докази.

16.  Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.  
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими  Конституцією  та законами України.
Верховний суд звертає увагу, що  в матеріалах справи містяться документи, зі змісту яких вбачається протиріччя з приводу визначення підстав звернення позивача з цим  позовом до суду.
При цьому судами попередніх інстанцій під час розгляду даної справи з цього приводу зроблено протилежні висновки та застосовано різне нормативно-правове регулювання при вирішенні цього адміністративного спору.
Так в тексті постанови Донецького апеляційного адміністративного суду 05 вересня 2017 року   йдеться мова про те, що позивач фактично звернувся з позовною заявою щодо зобов`язання здійснити призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».
Натомість судом першої інстанції розглянуто справу щодо питання перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, що взагалі не було предметом розгляду справи, а встановлені судом першої інстанції обставини не відповідають матеріалам справи.
Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи не звернув на це уваги та не надав цим обставинам належної правової оцінки. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання дій відповідача щодо відмови в обчисленні та перерахунку пенсії в порядку передбаченому для державних службовців.
У той же час пенсійний орган у касаційній скарзі вказує на відсутність підстав для призначення пенсії ОСОБА_1 пенсії по інвалідності як посадовій особі органів місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про державну службу».
При цьому заява, з якою позивач звертався до відповідача з приводу заявлених ним позовних вимог до контролюючого органу в матеріалах справи відсутня, а отже судами не досліджувалась. 
За таких обставин достовірно встановити дійсну природу позовних вимог, з огляду на відсутність в матеріалах справи заяви позивача від 06 квітня 2017 року про перерахунок чи призначення пенсії, в задоволенні якої було відмовлено відповідачем, вважається за неможливе.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що недослідження судами попередніх інстанцій підстав звернення позивача до суду з відповідними позовними вимогами та доказів, наданих позивачем суду на їх підтвердження, в результаті призвело до  вирішення судами попередніх інстанцій цієї справи по суті без достовірного з`ясування природи спірних правовідносин. 
Відповідно до  ст. 72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно частини 2  статті 341 КАС України  суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій не встановлено всіх обставин справи, що мають значення для вирішення цього спору. Верховний Суд зауважує, що встановлення вказаних обставин має вирішальне значення для правильного вирішення спору по суті.
17. Відповідно до частини 1- 3  статті 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на наведене, зазначені рішення судів попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають, а тому підлягають скасуванню.
18.  Відповідно до вимог частини другої  статті 353 КАС України  підставою для скасування судових рішень судів першої або апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
19.  Згідно з частиною 4  статті 353 КАС України  справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій прийнято необґрунтовані рішення, ухвалені без дотримання норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями  341,  345,  349,  353,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.
Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 02 серпня 2017 року та  постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі №408/2040/17-а - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                    С.Г. Стеценко
                                                                                                    Л.В. Тацій