ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3543/21 Справа № 204/3935/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпроптеровська від 24 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства “Дніпропетровський агрегатний завод” про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ “Дніпропетровський агрегатний завод” про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1  посилалася на те, що з 1998 року вона працювала у АТ “Дніпропетровський агрегатний завод” на посаді обмотчика елементів електричних машин. У лютому 2020 року керівництво заводу змусило її написати заяву про звільнення та усно повідомили її про звільнення з посади за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КзпП. Позивач вказує, що жодних документів про її звільнення відповідач їй не надав. АТ “Дніпропетровський агрегатний завод”  в день звільнення не здійснив розрахунок з нею, як і не повідомив письмово про нараховані суми, належні до виплати при звільненні, в тому числі і про розмір компенсації за невикористану відпустку не ознайомив з наказом про звільнення та не видав трудову книжку. Позивач зазначає, що на її звернення до керівництва заводу з приводу виплати заборгованості по заробітній платі, їй повідомили про відсутність грошових коштів на підприємстві. ОСОБА_1 зазначає, що з квітня 2019 року відповідач АТ “Дніпропетровський агрегатний завод”  не виплачував їй заробітну плату. Станом на 27 травня 2020 року розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з квітня 2019 року по лютий 2020 року включно становить 49167 грн. 03 коп. Нарахування вказаної суми коштів підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 27 травня 2020 року. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з АТ “Дніпропетровський агрегатний завод” на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату (заборгованість по заробітній платі) у сумі 49 167 грн. 03 коп., а також судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6000 грн. 
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпроптеровська від 24 листопада 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ “Дніпропетровський агрегатний завод” на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 49 167 грн. 03 коп. та 2000 грн. витрат на правову допомогу, а всього суму у розмірі 51 167 грн. 03 коп. Стягнуто з АТ “Дніпропетровський агрегатний завод” на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 24 листопада 2020 року скасувати в частині стягнення з ПАТ “Дніпропетровський агрегатний завод” витрат на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ “Дніпропетровський агрегатний завод” на її користь понесені судові витрати у виді витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн., посилаючись на незаконність рішення суду в цій частині, порушення судом норм матеріального права. 
В іншій частині рішення суду не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійнуправничу допомогу; 2) пов`язані іззалученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів тапроведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
       З матеріалів справи вбачається, позивачу ОСОБА_1 правнича допомога надавалася адвокатом Кошовим В.К. за договором про надання правової допомоги від 26 травня 2020 року (а.с.18, 19).
На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надані договір про надання правової допомоги від 26 травня 2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗА 002407 від 22 жовтня 2019 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 15 вересня 2020 року, звіт про надання послуг від 15 вересня 2020 року та копію квитанції від 15 вересня 2020 року на суму 6000 грн. ( а.с.33-35).
Однак, що у матеріалах справи відсутні докази щодо розрахунку витрат з визначенням витраченого адвокатом часу на підготовку позовної заяви, виготовлення копій та ін.         
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кошовий В.К. не брав участі в судових засіданнях у суді першої інстанції, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження. 
       Слід зазначити, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. 
       Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. 
       Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
       Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
       Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
       Таким чином, з урахуванням складності справи та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 2000 грн. 
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права в оскаржуваній частині є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду в оскаржуваній частині є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в оскаржуваній частині в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпроптеровська від 24 листопада 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 31 травня 2021 року.

Головуючий суддя

Судді