Номер провадження: 22-ц/813/5998/21 
Номер справи місцевого суду: 520/13115/16-ц
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/13115/16-ц
Номер провадження: 22-ц/813/5998/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів – Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Дерезюк В.В.,

учасники справи: 
- позивачі – 1)  ОСОБА_1 , 2)  ОСОБА_2 ,
- відповідачі – 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерій Михайлович,  2) Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренка Валерія Михайловича, Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Шумілової Наталії Ігорівни на ухвалу Київського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Гниличенко М.В. 24 грудня 2020 року, про забезпечення позову,

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Київського районного суду міста Одеси з вищевказаним позовом, в якому просять: 1) визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерія Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29874791 від 02.06.2016, номер запису про право власності: 14785896, щодо житлового будинку, загальною площею - 524,6 кв. м., житловою площею - 171,8 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренко Валерія Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29875319 від 02.06.2016, номер запису про право власності: 14786445, щодо земельної ділянки: цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); площа: 0,0743 га; кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153; що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 2 - 15).
Адвокат Вуж Д.В., діючий в інтересах ОСОБА_2 , надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить: 1) накласти арешт на нерухоме майно, а саме - житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937680051101, за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937711151101, за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) встановити заборону державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно (у тому числі нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії (щодо реєстрації прав, обтяжень, внесення змін (стосовно площі, частки, власника, обтяження тощо), скасування записів тощо) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна, що на даний час належить на праві власності Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» щодо житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937680051101, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937711151101, за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) встановити заборону державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно (у тому числі нотаріусам) приймати рішення та вносити запис(и) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за будь-якою юридичною особою у зв`язку з передачею Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» у власність будь-якої юридичної особи нерухомого майна в якості внеску (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо), а саме щодо: житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937680051101, за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937711151101, за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим що, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки AT «ПУМБ» вчиняє активні дії щодо пошуку покупця та продажу вищезгаданого нерухомою майна.
Оскільки предметом позову є саме скасування рішень щодо державної реєстрації, права власності на нерухоме майно, щодо якою подається заява про забезпечення позову, то заходи забезпечення позову є цілком співмірними із заявленими вимогами та направлені на належне виконання рішення суду (а. с. 25 - 31).
2.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 24 грудня 2020 року задоволено заяву адвоката Вуж Дмитра Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову.
Накладено арешт на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937680051101, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване за Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».
Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 937711151101, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване за Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».
Встановлено заборону усім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку, загальною площею 524,6 кв.м., житловою площею 171,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено заборону усім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки: цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); площа: 0,0743 га; кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153; що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовлено. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір стосовно дій з перереєстрації нерухомого майна, яке належало з 20.11.2004 року на праві власності позивачу ОСОБА_2 на підставі договорів дарування від 20.11.2004 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., а саме: житлового будинку, загальною площею 524,6 кв.м., житловою площею 171,8 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,0743 га; кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 48 - 50).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвокат Шумілова Наталія Ігорівна просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що: 1) представник позивача ввів суд першої інстанції в оману, оскільки на дату винесення ухвали про забезпечення позову в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був запис про арешт на те саме нерухоме майно; 2) суд першої інстанції не мотивував з посиланням на належні та допустимі докази, у чому саме полягають дії апелянта щодо предмета іпотеки, які можуть спричинити неможливість виконання рішення суду у разі задоволення відповідних позовних вимог; 3) суд першої інстанції не взяв до уваги, що між вжитими заходами забезпечення позову та позовними вимогами відсутній зв`язок; 4) вжиття заходів забезпечення позову спричинило апелянту необґрунтовані обмеження у його правах власності щодо нерухомого майна; 5) співвідповідачі проявили недобросовісну поведінку, оскільки між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено угоду про наміри від 24.06.2018 року (а. с. 57 - 60). 

2.4 Позиція інших учасників справи в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Вуж Д.В., діючий в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 24 грудня 2020 року залишити без змін.
Адвокат Вуж Д.В. вказує на те, що: 1) безпідставними є доводи апелянта, що представник позивач нібито ввів суд першої інстанції в оману, оскільки на дату винесення ухвали про забезпечення позову в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був запис про арешт на те саме нерухоме майно; 2) не відповідає дійсності позиція апелянта стосовно того, що суд першої інстанції не мотивував, з посиланням на належні та допустимі докази, у чому саме полягають дії апелянта щодо предмета іпотеки, які можуть спричинити неможливість виконання рішення суду, у разу задоволення відповідних позовних вимог; 3) безпідставним є посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що між вжитими заходами забезпечення позову та позовними вимогами відсутній зв`язок; 4) суперечить матеріалам справи твердження апелянта, що заява про забезпечення позову була подана до подання позовної заяви; 5) не заслуговує на увагу посилання апелянта на те, що вжиття заходів забезпечення позову нібито спричинило апелянту необґрунтовані обмеження у його правах власності щодо нерухомого майна; 6) безпідставними є посилання апелянта на угоду про наміри від 24.06.2018 року, а також на те, що співвідповідачі проявили недобросовісну поведінку.

2.5 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.01.2021 рокуапеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Шумілової Наталії Ігорівни  на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 24 грудня 2020 року про забезпечення позову залишено без руху (а. с. 74).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Шумілової Наталії Ігорівни  на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 24 грудня 2020 року про забезпечення позову (а. с. 85).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.02.2021 року призначено справу за апеляційною скаргою  представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Шумілової Наталії Ігорівни до судового розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 86).
08.04.2021 року на електрону адресу від адвоката Вуж Д.В., діючого в інтересах ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу.
13.04.2011 року від адвоката Вуж Д.В., діючого в інтересах ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні адвокат Вуж Д.В., діючий в інтересах ОСОБА_2 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Інші учасники у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань, зокрема про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надали. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3.Мотивувальна частина
3.1Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Шумілової Наталії Ігорівни не підлягає задоволенню.

3.2 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам законодавства, з огляду на наступне.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 – 9 цієї частини.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 – 9 частини 1 статті 150 ЦПК України.
Відповідно до частини 9 статті 150 ЦПК України, майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.
Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, третіх осіб, з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний, застосований місцевим судом спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Доводи апелянта про те, що на дату винесення ухвали про забезпечення позову в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був запис про арешт на те саме нерухоме майно, не заслуговують з огляду на наступне.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2018 року прийнято відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від позову та скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року.
Постановою Одеського апеляційного суду від 02.04.2019 року ухвала Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2018 року про закриття провадження по справі скасована та справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постановою Верховного Суду від 14.09.2020 року касаційну скаргу представника ПАТ «ПУМБ залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишено без змін.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо забезпечення позову у цій справі прийняв до уваги, що арешт на нерухоме майно скасовано, а запис про арешт на те саме нерухоме майно міг бути в будь-який час (протягом доби) знятий за заявою апелянта.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити квартиру не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.
Також варто зауважити, що в заяві про забезпечення позову було зазначено, що на час подання заяви існувала реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки AT «ПУМБ» вчиняє активні дії щодо пошуку покупця та продажу вищезгаданого нерухомого майна, житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ). На підтвердження цього факту ОСОБА_2 навела посилання на розміщену апелянтом в мережі Інтернет інформацію щодо продажу цього нерухомого майна протягом 2020 року.
Доводи апелянта щодо того, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що між вжитими заходами забезпечення позову та позовними вимогами, відсутній зв`язок, колегія суддів не приймає оскільки між сторонами дійсно виник спір стосовно дій з перереєстрації нерухомого майна, яке належало з 20.11.2004 року на праві власності позивачу ОСОБА_2 на підставі договорів дарування від 20.11.2004 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., а саме: житлового будинку, загальною площею - 524,6 кв. м., житловою площею - 171,8 кв. м., та земельної ділянки, площею - 0,0743 га., кадастровий номер: 5110136900:24:003:0153, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є достатнім для визначення відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Доводи апелянта про те, що вжиття заходів забезпечення позову спричинило апелянту необґрунтовані обмеження у його правах власності щодо нерухомого майна, не заслуговують на увагу, оскільки в апеляційній скарзі не зазначено які саме правомочності апелянта порушені внаслідок обрання заходів забезпечення позову, оскільки права володіти на користування майном ніхто не позбавляв.
Доводи апелянта, що відповідно укладеної угоди про наміри від 24.06.2018 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , сторони не будуть ініціювати будь-які спори, колегія суддів зауважує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається, що Угода про наміри від 24.06.2018 року не була надана до суду першої інстанції, та апелянт не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, з урахуванням обсягу позовних вимог, становища спірного нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача стосовно застосування заходів забезпечення позовних вимог.
Судом першої інстанції було дотримано правил співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вищенаведеними вимогами позову.
Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про забезпечення позову без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Шумілової Наталії Ігорівни відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 353, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, може бути оскаржена в касаційному порядку. 
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4.Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367,368,374,375,381,382,383,384,389,390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

 
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Шумілової Наталії Ігорівни   – залишити без задоволення. 

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 24 грудня 2020 року про забезпечення позову – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 23 квітня 2021 року.

Головуючий суддя:                                        А. П. Заїкін

Суддів                                                         О. В. Князюк
                                                                       
                                                               С. О. Погорєлова