ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2021 року                               м.Дніпро                                Справа №  908/648/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач)    
суддів: Чередка А.Є., Кузнецова В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс”  на ухвалу  Господарського суду Запорізької області  від 18.03.2021 (суддя Дроздова С.С.)

у справі №908/648/21 
за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс”, Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Саксаганське
до відповідача: Приватного підприємства “Славутич-Тара”, м. Запоріжжя
про стягнення 1 054 855 грн. 70 коп.

ВСТАНОВИВ:
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс” звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства “Славутич-Тара”  927  087,92  грн. основного боргу, 58  890,73 грн. пені, 14  722,66 грн. 3 % річних,   54  154,39 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договорів №05/08/2020 від 05.08.2020, №19/08/2020 від 19.08.2020, №27/08/2020  від 27.08.2020 щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.03.2021 повернуто Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс” позовну заяву із доданими до неї документами.
Не погодившись з вказаною ухвалою Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс” подано апеляційну скаргу, згідно якої  останнє просить скасувати  ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.03.2021 у справі №908/648/21, справу передати на розгляд Господарському суду Запорізької області зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.04.2021 апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс”  на ухвалу  Господарського суду Запорізької області  від 18.03.2021  у справі №908/648/21 залишено без руху та надано скаржнику строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази надіслання учаснику справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів. 
На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 12.04.2021 у справі №908/648/21 апелянтом до матеріалів справи надано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду  від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс”  на ухвалу  Господарського суду Запорізької області  від 18.03.2021 у справі №908/648/21 у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній заперечує проти апеляційної скарги та вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість об`єднання  в одному позові  вимог по різним контрактам, що  ускладнить  розгляд зазначеної справи. Незважаючи на те, що  підстави виникнення  вимог   однорідні, проте  договори, на які посилається позивач мають  різні умови  платежів. Таким чином неможливо розрахувати  спільну суму штрафних санкцій , оскільки по кожному договору  свої умови платежів та нарахування неустойки. Окрім того відповідач зазначає, що  позовні вимоги не пов`язані між собою  ні підставою виникнення   ні поданими доказами. За поданою позивачем позовною заявою  фактично підлягають вирішенню окремі три спори  між тими ж сторонами, під час яких будуть встановлюватися обставини щодо  виконання відповідачем кожного договору окремо. Таким чином сумісний розгляд  об`єднаних позивачем вимог не лише суперечать  приписам ст. 173 ГПК України, але й значно утруднить  та сприятиме затягуванню  учасниками судового процесу вирішення спору по суті. 
Частиною 13  статті 8 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 271 Господарського процесуального кодексу України  встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої  статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовної заяви, оскарження якої передбачено пунктом 6 частини першої  статті 255 Господарського процесуального кодексу України, перегляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс” звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства “Славутич-Тара”  927  087,92  грн. основного боргу, 58  890,73 грн. пені, 14  722,66 грн. 3 % річних,   54  154,39 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договорів №05/08/2020 від 05.08.2020, №19/08/2020 від 19.08.2020, №27/08/2020  від 27.08.2020, згідно яких  продавець (позивач)  зобов`язався передати у власність покупця (відповідача) майно (ячмінь), а покупець зобов`язався прийняти його та оплатити за нього певну грошову суму на умовах, обумовлених п.1.1 Договору. Разом з тим відповідач своєчасно та у повному обсязі не здійснив розрахунки за отриманий товар. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань щодо оплати товару позивачем було нараховано відповідачу суми пені, 3% річних та втрати від інфляції. 
Повертаючи позовну заяву господарський суд зазначив, що позивачем об`єднано декілька вимог, які стосуються трьох окремих договорів. При цьому  виконання зобов`язань за кожним договором є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, договори забезпечення тощо). Заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ані підставами виникнення, оскільки ґрунтуються на 3 (трьох) різних окремих договорах, ані поданими доказами, у зв`язку з тим, що до кожного із вказаних договорів додані окремі докази, зокрема: видаткові накладні, довіреності, рахунки, та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших. Господарський суд дійшов висновку , що сумісний розгляд заявлених позивачем у даній справі позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надавати оцінку умовам кожного з укладених договорів, встановлювати обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення, правильність заявлених до стягнення сум.
Колегія суддів вважає передчасним зазначений висновок господарського суду з огляду на наступне. 
Частиною 1  статті 4 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Згідно з частиною першою  статті 162 Господарського процесуального кодексу України  у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4 ч. 3  ст. 162 Господарського процесуального кодексу України).
Порядок об`єднання позовних вимог визначено у  статті 173 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом частини першої статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову – це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. 
Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №914/2191/16.
Як вбачається з позовної заяви позивачем до відповідача заявлено однорідні позовні вимоги за трьома договорами, які виникли з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
Згідно з пунктом 2 частини 5  статті 174 ГПК України  суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень  статті 173 цього Кодексу).
За замістом частини 1  статті 173 ГПК України  порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.
Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині першій статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах четвертій, п`ятій вказаної статті. 
Саме встановлення господарським судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України.
У той же час аналіз пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України у системному співвідношенні з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини шостої статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. 
Отже, приписи частини шостої статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.
Проте у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах четвертій, п`ятій статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов".
Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 22.01.2021 у справі № 904/4376/20.
З позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли на підставі договорів купівлі-продажу, які за своєю правовою природою є однотипними та містять ідентичний предмет регулювання, неналежне виконання відповідачем обов`язків за договорами є спільною підставою для звернення з позовом у цій справі.  
Враховуючи, що у даній справі позивачем заявлено однорідні позовні вимоги, які виникли із аналогічних підстав, заявлені до одного і того ж відповідача, пов`язані між собою одним способом захисту, колегія суддів приходить до висновку, що господарський суд дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви. 
Колегія суддів також враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 910/9302/19, від 13.09.2019 у справі №905/909/19, від 10.05.2019 у справі №905/2043/18, за якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору. 
Суд має право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 901/430/19).
Отже, встановивши після відкриття провадження за позовною заявою, що спільний розгляд заявлених у ній вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, суд не позбавлений можливості відповідно до частини шостої статті 173 ГПК України до початку розгляду справи по суті, зокрема, і з власної ініціативи роз`єднати позовні вимоги, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.
Відповідно до  ст. 236 Господарського процесуального кодексу України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. 6 ч. 1  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).
За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Запорізької області  від 18.03.2021 у справі №908/648/21 скасуванню з направленням справи до місцевого господарського суду для розгляду заяви, оскільки місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали не було в повному обсязі враховано усі обставини справи та невірно застосовано норми процесуального права.
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами  ст. 129 ГПК України. 
З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Карат Плюс” на ухвалу Господарського суду Запорізької області  від 18.03.2021 у справі №908/648/21 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області  від 18.03.2021 у справі №908/648/21 скасувати.
Матеріали справи №908/648/21 направити для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           В.О.Кузнецов

Суддя                                                                                           А.Є. Чередко