Ухвала
 
29 квітня 2021 року
м. Київ 
 
справа № 696/682/17
провадження № 61-4995св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: редакція Кам`янської районної газети «Трудова слава» в особі Путіліної Наталії Анатоліївни, ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданніу порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Горобцем Сергієм Олександровичем, на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року в складі судді: Опалинської О. П., та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року в складі колегії суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та редакції Кам`янської районної газети «Трудова слава» в особі Путіліної Н. А., про захист честі, гідності та компенсацію моральної шкоди.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 травня 2016 року відбулись збори жителів АДРЕСА_1 з приводу перейменування вказаного провулку. Під час проведення зборів озвучувались висловлювання, які, на думку позивача, принижують честь і гідність її чоловіка - ОСОБА_3 . На зборах був присутній відповідач ОСОБА_2 , який в присутності інших учасників зборів висловив заперечення щодо перейменування даного провулку на честь ОСОБА_3 , та вказав, що «..згідно фактів дійсної біографії ОСОБА_3 по жодному критерію не підходить…». Дане висловлювання позивач вважав наклепом над пам`яттю чоловіка, оскільки згідно листа Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА АДРЕСА_1 був перейменований на честь ОСОБА_4 , у зв`язку з його заслугами перед державою та містом. Ряд біографічних фактів, вказаних ОСОБА_2 , у його «експертній оцінці-аналізі» ганьблять та принижують честь ОСОБА_3 , є недостовірними та не відповідають дійсності
 
Позивач стверджував, що приниження честі та гідності ОСОБА_3 викладено на сторінках місцевої преси, а саме у № НОМЕР_1 (НОМЕР_2) газети «Трудова слава» від ІНФОРМАЦІЯ_1 в статті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », автором якої є ОСОБА_5 , в даній публікації цитуються висловлювання ОСОБА_2 , які є недостовірними, перекрученими та ганьблять честь і гідність ОСОБА_3 .
 
У зв`язку із наведеним та на підставі розповсюдженої відповідачами інформації щодо життєвого шляху ОСОБА_3 , рішенням Кам`янської міської ради від 03 листопада 2016 року здійснено перейменування АДРЕСА_1 . Вказане рішення Кам`янської міської ради визнано протиправним та скасовано постановою Кам`янського районного суду від 11 квітня 2017 року. На виконання рішення суду 27 квітня 2017 Кам`янською міською радою одному із провулків м. Кам`янки повернута попередня назва, а саме ОСОБА_4 .
 
Позивач вважав дії відповідачів в частині поширення документально недоведеної, недостовірної інформації, що нанесли особисту образу, порушує її права на захист честі, гідності та ділової репутації її сім`ї та перешкоджає їй повно і своєчасно реалізовувати свої особисті немайнові права, гарантовані громадянам її Основним Законом та міжнародним правом, що спричинило збитки немайнового характеру, які вона оцінює у 22 000 грн, оскільки відповідачі своїми неправомірними діями завдали останній моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги та навіть по даний час, остання змушена виправдовуватись перед одномістянами. Тираж газети у липні 2016 року склав 2 200 примірників. Таким чином, розрахунок завданої моральної шкоди зроблений позивачем на базі вартості одного номера газети «Трудова слава» помноженого на тираж (10 грн х 2 200 примірників) складає 22 000 грн.
 
ОСОБА_1 просила 
визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь та гідність її покійного чоловіка, ОСОБА_3 , інформацію, розміщену в підготовленій членом Національної спілки краєзнавців України, Почесним краєзнавцем України, членом Національної спілки журналістів України, лауреатом обласної краєзнавчої премії ім. М. Максимовича, лауреатом обласної премії «7 чудес Черкащини» - ОСОБА_2 в «Експертній оцінці-аналізі трудового і життєвого шляху ОСОБА_3 », а саме:
твердження ОСОБА_2 : «Так що нічого героїчного, більшість часу у запасних частинах та завскладом у тилу. Подвигів не звершував»,
твердження ОСОБА_2 : «Тож, якихось визначних досягнень за ОСОБА_3 не водилося і підстави для його виділення і возвеличення над іншими кам`янчанами відсутні, а клопотання про присвоєння йому звання «Почесного громадянина міста» чи називати його іменем вулицю - не що інше як блюзнірство над пам`яттю дійсно заслужених наших земляків та історичною справедливістю і нічого спільного з декомунізацією не мають».
зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, викладену у «Експертній оцінці-аналізу «Трудового і життєвого шляху ОСОБА_3 », адресованій міському голові м. Кам`янка В. Тірону у той же спосіб, у який вона була поширена.
визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності порушує права та свободи, ганьбить честь та гідність ОСОБА_3 інформацію, опубліковану у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», надруковану у № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) газети «Трудова слава» від 15 липня 2016 року, а саме:
в абзаці 6 названої статті цитата ОСОБА_2 : «... ОСОБА_6 немає жодної бойової нагороди на відміну від інших жителів цієї вулиці, учасників Другої світової війни…»
в абзаці 7 цієї ж статті твердження ОСОБА_2 : «... ОСОБА_6 був комуністом... А вулицю перейменовують за законом про декомунізацію. Тож з цієї причини також вулиця не може носити його ім`я».
зобов`язати редакцію Кам`янської районної газети «Трудова слава» та автора статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» - ОСОБА_5 , спростувати недостовірну інформацію, викладену у вказаній статті шляхом публікації відповідного спростування у найближчому номері газети «Трудова слава»;
стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 22 000 грн судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що щ юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).
 
Суд першої інстанції вказав, що інформація, викладена в спірній статті та аналізі відповідача, не містить тверджень авторів на порушення померлим чоловіком позивача ОСОБА_3 норм чинного законодавства, принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичну поведінку в особистому, суспільному чи політичному житті. Фрази, зазначені у позові, є вираженням суб`єктивної думки і поглядів автора, його характеристики та оцінки можливим діям, що відбувалися на зборах громадян і не носять характеру однозначного твердження. Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 спростовуються доводи позивача з приводу того, що саме відповідачем ОСОБА_2 ініційовано перейменування провулку, суд, аналізуючи текст підготовленої ОСОБА_2 «Експертної оцінки-аналізу трудового та життєвого шляху ОСОБА_3 » вважав, що в ньому використано оціночні судження, а саме критична оцінка ряду певних подій, які на думку заявника мали місце і в той же час фактично є його, ОСОБА_2 оціночними судженнями, є висловлюванням, яке не містить фактичних даних, не може бути витлумачене як таке, що містить фактичні дані, оскільки є припущенням особи, тобто є оціночним судженням з приводу життєвого шляху покійного чоловіка позивача, при цьому не є конкретним та таким, що висловлене у брутальній, принизливій чи непристойній формі саме до особи покійного чоловіка позивача. При цьому фактичні твердження стосовно чоловіка позивача не є такими, що порушують його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки у них відсутня неправдива інформація.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горобця С. О., залишено без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що фрази, зазначені в позові, є нічим іншим як вираженням суб`єктивної думки і поглядів автора, його характеристики та оцінки можливим діям, що відбувалися на зборах громадян і не носять характеру однозначного твердження. Також суд першої інстанції вірно встановив, що факти, які б доводили, що саме ОСОБА_2 ініціював перейменування провулку, відсутні, а його висловлювання у «Експертній оцінці-аналізі трудового та життєвого шляху ОСОБА_3 » є оціночними судженнями з приводу життєвого шляху ОСОБА_3 , при цьому не є такими, що висловлені в брутальній, принизливій чи непристойній формі по відношенню до ОСОБА_3 . У контексті наведених вище положень та досліджених під час розгляду справи доказів, суд першої інстанції погодився з позицією відповідачів про те, що автор експертної оцінки аналізу життєвого шляху ОСОБА_3 та автор газети «Трудова слава» при їх створенні використовували висловлювання, які носять узагальнюючий характер обговорення. Не наведено позивачем і фактів, які б підтвердили те, у чому полягає порушення права на недоторканість честі та гідності її чоловіка ОСОБА_3 , а також не вказано причинний зв`язок між спростовуваною інформацією і заподіянням їй моральної шкоди. Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів,  обставин справи, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Пред`являючи вимоги про стягнення моральної шкоди позивачем жодним доказом не підтверджено її наявність та не зазначено з урахуванням яких обставин визначено розмір її відшкодування. Заявлений ОСОБА_1 розмір компенсації за спричинену моральну шкоду є недоведеним та необґрунтованим,  позивачем не надано доказів, які б підтверджували завдання їй моральної шкоди. Апеляційний суд вважав, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у даній справі є похідними від вимог про захист честі, гідності. Отже, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо розповсюдження відповідачами недостовірної інформації відносно померлого чоловіка позивача, що порушує його честь, гідність та ділову репутацію, тому, як наслідок не доведений факт настання збитків для позивача внаслідок розповсюдження недостовірної інформації відповідачем та причинно-наслідковий зв`язок між розповсюдженням недостовірної інформації та завданням шкоди, і, оскільки позивач у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку не надав жодного доказу на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди з вини відповідачів, і, відмовляючи у позовних вимогах про спростування недостовірної інформації, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення й вимоги про відшкодування моральної шкоди.
 
Аргументи учасників справи
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_8 , на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, в якій просила скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
судами застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 398/4136/15-ц та від 14 лютого 2018 року у справі № 522/14156/14-ц, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права. Обов`язок доведення, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, тобто особа, яка поширює інформацію зобов`язана переконатися в її достовірності, чого не зробили відповідачі та цього не врахували суди попередніх інстанцій;
при наведені позивачем фактів (наданні письмових доказів які містяться у матеріалах справи щодо розповсюдження недостовірної інформації, висвітленої відповідачами в письмових документах (експертизі), виступах на зборах ОСОБА_2 та в засобах масової інформації представником редакції Кам`янської районної газети «Трудова слава» в частині відсутності в померлого чоловіка позивачки ОСОБА_3 бойових нагород учасника Другої світової війни, відсутності у останнього заслуг перед державою та міс том, не взяті участі у воєнних діях під час радянсько-німецької війни 1941-1945 років та ін.., при цьому не надання відповідачами письмових доказів спростувань тих чи інших фактів щодо ОСОБА_3 , судами оцінено поверхнево та без здійснення детального співставлення тих чи інших фактів. І так стосовно кожного пункту зазначеного позивачем у позові щодо того чи іншого факту підтвердженого документально (отриманні ОСОБА_3 нагород, грамот, участі в битвах, угрупуваннях. наданої довідки викладачів відповідного університету щодо заслуг останнього та інших довідок і різних джерел щодо його життєвого шляху), що в свою чергу перекручено та недостовірно висвітлено відповідачами у наведений вище спосіб та доведено до населення м. Кам`янка;
поширена відповідачами інформація не є оціночними судженнями, оскільки поширена у формі подачі фактів, носить стверджувальний характер, первинним джерелом поширення цієї інформації є самі відповідачі;
Європейський суд з прав людини визнав право на оціночні судження, але із застереженням, що вони повинні базуватися на хоча б мінімальному наборі фактів (чого не було зроблено відповідачами). В іншому випадку таке судження вважається зловживанням свободою слова. Відповідачами надано не критику діяльності особи, а конкретні факти, які не підтвердженні будь-якими доказами та суперечать дійсності (як приклад - мається на увазі бойовий орден), та які дійсно порочать честь та гідність особи в цілому;
            щодо моральної шкоди, на недоведеність та обґрунтованість якої посилається суд апеляційної інстанції, то позивачем у позові чітко зазначено у чому вона полягає та на яку суму (ст. 5 позовної заяви).
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 27 квітня 2020 рокузазначено, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц та від 14 лютого 2018 року у справі № 522/14156/14-ц; наявні підстави для відкриття касаційного провадження на підставі пункту першого частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Фактичні обставини
 
Суди встановили, що 09 травня 2016 року відбулись збори жителів АДРЕСА_1 з приводу перейменування вказаного провулку.
 
Під час проведення зборів озвучувались висловлювання, котрі, на думку позивача, принижують честь і гідність її покійного чоловіка - ОСОБА_3 . На зборах був присутній відповідач ОСОБА_2 , який в присутності інших учасників зборів висловив заперечення щодо перейменування даного провулку на честь покійного ОСОБА_3 , сказавши, що «..згідно фактів дійсної біографії ОСОБА_3 по жодному критерію не підходить…».
 
«Експертна оцінка-аналіз трудового і життєвого шляху ОСОБА_3 » була підготовлена ОСОБА_2 та представлена на розгляд постійної комісії Кам`янської міської ради Черкаської області 05 липня 2016 року. На засіданні комісії ОСОБА_2 , виступив з ініціативою перейменування АДРЕСА_1 , в зв`язку з таким волевиявленням мешканців вказаного провулку та суперечливими відомостями біографії ОСОБА_4 , котрі ставлять під сумнів заслуги останнього перед м. Кам`янка та Україною.
 
На сторінках місцевої преси, а саме у № НОМЕР_3 ) газети «Трудова слава» від ІНФОРМАЦІЯ_1 в статті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », автором якої є ОСОБА_5 , в даній публікації цитуються висловлювання ОСОБА_2 . Зокрема, в абзаці 6 названої статті цитуються наступні слова ОСОБА_2 : «... ОСОБА_6 не має жодної бойової нагороди на відміну від інших жителів цієї вулиці, учасників Другої світової війни...». У абзаці 7 статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» подано ще одне твердження ОСОБА_2 : «... ОСОБА_6 був комуністом... А вулицю перейменовують за законом про декомунізацію. Тож з цієї причини також вулиця не може носити його ім`я».
 
Рішенням Кам`янської міської ради від 03 листопада 2016 року здійснено перейменування АДРЕСА_1 . Вказане рішення Кам`янської міської ради визнано протиправним та скасовано постановою Кам`янського районного суду від 11 квітня 2017 року. На виконання рішення суду 27 квітня 2017 Кам`янською міською радою одному із провулків м. Кам`янки повернута попередня назва, а саме ОСОБА_4 .
 
Суди встановили, що інформація, викладена в спірній статті та аналізі відповідача не містить тверджень авторів на порушення померлим чоловіком позивача ОСОБА_3 норм чинного законодавства, принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичну поведінку в особистому, суспільному чи політичному житті. Фрази, зазначені у позові, є вираженням суб`єктивної думки і поглядів автора, його характеристики та оцінки можливим діям, що відбувалися на зборах громадян і не носять характеру однозначного твердження. Автор експертної оцінки аналізу життєвого шляху ОСОБА_3 та автор газети «Трудова слава» при їх створенні використовували висловлювання, які носять узагальнюючий характер обговорення. Не наведено позивачем фактів, які б підтвердили те, у чому полягає порушення права на недоторканість честі та гідності її чоловіка ОСОБА_3 , а також не вказано причинний зв`язок між спростовуваною інформацією і заподіянням їй моральної шкоди. Заявлений ОСОБА_1 розмір компенсації за спричинену моральну шкоду є недоведеним та необґрунтованим,  позивачем не надано доказів, які б підтверджували завдання їй моральної шкоди. Позивач у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку не надав жодного доказу на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди з вини відповідачів.
 
Позиція Верховного Суду
 
У пункті 5 частини першої статті 396 ЦПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
 
Аналіз пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України свідчить, що якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилалася особа у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними, то касаційне провадження закривається.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року в справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин».
 
У справі, що переглядається, позивачка (член сім`ї особи, яка померла) пред`явила вимоги про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь та гідність особи, яка померла, в експертній оцінці-аналізі її трудового і життєвого шляху та інформацію, опубліковану у статті і про компенсацію моральної шкоди. Позивач вважала, що дії відповідачів в частині поширення документально недоведеної, недостовірної інформації, що нанесли особисту образу, порушує та принижують честь і гідність її чоловіка, її права на захист честі, гідності та ділової репутації її сім`ї та перешкоджають їй повно і своєчасно реалізовувати свої особисті немайнові права. Встановлені фактичні обставини: оспорювана інформація поширена в Експертній оцінці-аналізі трудового і життєвого шляху, особи яка померла, та представлена на розгляд постійної комісії міської ради, та у статті газети під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; інформація, викладена в спірній статті та аналізі відповідача, не містить тверджень авторів на порушення померлим чоловіком позивача норм чинного законодавства, принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичну поведінку в особистому, суспільному чи політичному житті. Фрази, зазначені у позові, є вираженням суб`єктивної думки і поглядів автора, його характеристики та оцінки можливим діям, що відбувалися на зборах громадян і не носять характеру однозначного твердження. Автор експертної оцінки аналізу життєвого шляху, особи, яка померла, та автор газети «Трудова слава» при їх створенні використовували висловлювання, які носять узагальнюючий характер обговорення. Не наведено позивачем фактів, які б підтвердили те, у чому полягає порушення права на недоторканість честі та гідності її чоловіка ОСОБА_3 , а також не вказано причинний зв`язок між спростовуваною інформацією і заподіянням позивачу моральної шкоди.
 
У справі № 522/14156/14-ц (провадження № 61-3231св18) позивачка пред`явила вимоги до  відповідачів (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7) про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування майнової та моральної шкоди. Встановлені фактичні обставини: ОСОБА_5 є батьком малолітньої ОСОБА_9, яка навчається у Одеській загальноосвітній школі № 107 І-ІІІ ступенів, колишнім класним керівником якої була позивач. ОСОБА_5 розмістив у мережі Інтернет на публічному сайті «Одеський форум» (http://forumodua.com) інформацію щодо позивача. У ефірі телебачення, у програмі «Центр защиты одесситов» ТОВ «Нова Одеса», було здійснено трансляцію відеосюжету щодо позивача, в якому приймали участь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.Висновок суду касаційної інстанції: Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що інформація, поширена ОСОБА_5 щодо позивачки у мережі Інтернет, є недостовірною та такою що порушує її права, свободи, порочить честь і гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, оскільки численними перевірками не встановлено факту зборів за вказівкою ОСОБА_3 коштів з батьків учнів і її неправомірної поведінки щодо обставин, наведених ОСОБА_5. Крім того, позивачка, яка є вчителем початкових класів, позитивно характеризується, має кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії», педагогічне звання «вчитель-методист», має відповідні нагороди за сумлінну працю, що свідчить про те, що поширена про неї недостовірна інформація порочить її честь, гідність та ділову репутацію. При цьому позивач подала докази та довела перед судом недостовірність поширеної інформації, хоча цей процесуальний обов`язок належить відповідачу, який достовірність поширеної інформації не довів. Отже, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що унаслідок таких дій ОСОБА_5 ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду, розмір якої судом визначено виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
 
У справі № 398/4136/15-ц (провадження № 61-38478св18) позивач пред`явив вимоги до відповідачів (ОСОБА_2 і ОСОБА_3) про захист честі, гідності та ділової репутації й відшкодування моральної шкоди. Встановлені фактичні обставини: На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав примірник книжки, у якому містяться фотокартки із зображенням позивача під назвами: «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6», «ІНФОРМАЦІЯ_7». Стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» викладена у такій редакції: «На прийомі у лікаря: На ваше питання, чому Ви такого маленького зросту, я Вам відповім після того, як Ви скажете мені, чи не було у вашої матері, окрім Вас, викиднів?». Стаття, викладена у зазначеній вище книзі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7» містить наступний текст: «Мешканці м. Олександрія напередодні наступного року побажали меру міста залишити місто будь-яким зі способів: 1. Потрапити до домовини. 2. Полетіти в космос. 3. Переїхати до СІЗО № 6. 4. Виїхати до Білорусії або Молдови. ОСОБА_1 остаточного рішення по цей час ще не прийняв». Крім цього, книга містить зображення надгробного пам`ятника із зображенням ОСОБА_1 та надписом: «ІНФОРМАЦІЯ_8». Позивач довів факт поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію і викладене не є оціночним судженням. Висновок суду касаційної інстанції: згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши зміст поширеної відповідачами інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недостовірною інформації, зазначеної у книзі та листі від 24 липня 2015 року, спростування її шляхом розміщення на перших сторінках місцевих газет «Олександрійський тиждень» та «Вільне слово» резолютивної частини рішення та заяви зі змістом «Поширена інформація у книзі «ІНФОРМАЦІЯ_1» не відповідає дійсності» та відшкодування моральної шкоди. Суди правильно встановили, що зазначена відповідачами у листі та книзі інформація є такою, що порушує немайнові права позивача та принижує його честь, гідність і ділову репутацію, що підлягає судовому захисту відповідно до приписів чинного законодавства України.
 
Таким чином, висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 522/14156/14-ц (провадження № 61-3231св18) та в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц (провадження № 61-38478св18) та на які посилалася особа у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, до правовідносин, в справі, що переглядається.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
З урахуванням того, що після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України Верховним Судом встановлено, що Верховний Суд у своїй постанові вже відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, то суд касаційної інстанції закриває касаційне провадженняз підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме - застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 522/14156/14-ц (провадження № 61-3231св18) та в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц (провадження № 61-38478св18).
 
Керуючись статтями 260, 396, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Закрити касаційне провадження у справі № 696/682/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Горобцем Сергієм Олександровичем, на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 листопада 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме - застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 522/14156/14-ц (провадження № 61-3231св18) та в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц (провадження № 61-38478св18).
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
                                                                                                        М. М. Русинчук