П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 815/3251/16	

Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 30 грудня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши  порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ДПІ у Київському району м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В :

У липні 2016року фізична особа – підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, в якому згідно уточненого позову від 18.07.2016 року (а.с.58-64, том 1) просив визнати протиправними та скасувати прийняті ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області рішення та податкові повідомлення-рішення, а саме: податкове повідомлення-рішення № 0008601301 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 13865,34 грн.; податкове повідомлення-рішення № 0008621301 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн.; податкове повідомлення-рішення № 0008631301 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на 2173,75 грн.; податкове повідомлення-рішення № 0008641301 про застосування штрафних санкцій за порушення норм застосування реєстраторів розрахункових операцій на 5711,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № 0008651301 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 950,28 грн.; рішення № 0008521301 про нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 8074,43 грн.; рішення № 0008661301 про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску на 2408,52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протиправність документальної планової перевірки позивача щодо окремих податків і зборів тягне за собою протиправність прийняття відповідачем всіх податкових-повідомлень рішень та рішень, які є предметом оскарження. На спростування обставин придбання позивачем товарів у фізичних осіб, що не зареєстровані, як суб`єкти підприємницької діяльності позивачем надані акти закупки від 14.05. 2015 р. на суму 140 грн., від 26.05. 2015 р. на суму 105 грн., від 30.05. 2015 р. на суму 191 грн., від 04.06. 2015 р. на суму 143 грн., усього на суму 579 грн., в яких зазначено продавця СПД ФОП платника єдиного податку ОСОБА_2 , його код ДРФОУ НОМЕР_1 та КВЕД 46.39 (див. Свідоцтво про реєстрацію платником єдиного податку, Додаток 22). Ця обставина має наслідком завищення сум в податковому повідомленні-рішенні № 0008631301, в податковому повідомленні-рішенні № 0008651301, в податковому повідомленні-рішенні № 0008621301, в рішенні № 0008661301 та в рішенні № 0008521301. Позивач стверджує, що в розрахунку відповідача не взято до уваги, що липні 2015 року та в серпні 2015 року позивачем було повернуто покупцю товар відповідно на суму 180,00 грн. та 241,00 грн. До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій", проте до податкового повідомлення-рішення 0009641301 не додано розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 08.06.2016 за №№0008601301, 0008621301, 0008631301, 0008641301, 0008651301; рішення від 08.06.2016 №0008661301 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; рішення від 06.06.2016 за №0008521301 про застосування штрафних санкцій та перерахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Стягнуто з ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,20 грн.
Зазначене судове рішення було оскаржено податковим органом в апеляційному порядку.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 року, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасовано в частині скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року. №№0008601301; 0008641301; 0008651301. Прийнято у цій частині нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016р. №№0008601301; НОМЕР_2 ; 0008651301. В іншій частині постанову залишити без змін.
Вказане судове рішення було оскаржено відповідачем у справі до Верховного Суду.
18.09.2020 року постановою Верховного Суду, касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року скасовано, справу №815/3251/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В постанові від 18.09.2020 року Верховний Суд зазначив, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст.. 242 КАС України, оскільки суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не забезпечили повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжили визначених законом заходів, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не надали належної правової оцінки кожному оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню відповідача та рішенням контролюючого органу про застосування штрафних санкцій. Не перевірили правильності здійснених у таких рішеннях розрахунків. Не витребували у відповідача розрахунки грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями - рішеннями від 08 червня 2016 року за №№0008631301, 0008641301, 0008601301. Суди не перевірили, чи відповідають викладені в Акті перевірки висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог законодавства фактичним обставинам справи та не надали належної правової оцінки усім аргументам учасників справи. В оскаржуваних рішеннях судів попередніх інстанцій відсутня правова оцінка викладених в Акті перевірки висновків контролюючого органу, зокрема, щодо заниження позивачем суми акцизного податку на суму 1739,00 грн, тощо. Крім того, Верховний Суд зазначив, що надаючи правову оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 08.06.2016 за №0008641301, судам слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 1340/3510/18, в якій Велика Палата Верховного Суду, відступивши від правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 02.04.2013 у справі №21-77а13, наголосила на неможливості застосування положень Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95у правовідносинах, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВРу частині визначення складу такого правопорушення як не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 року, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 0008621301 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн., в частині суми за податковими зобов`язаннями в розмірі 23,31 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_1 поданодо суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування скарги зазначено, що основною підставою для відмовлення у задоволенні більшої частини позовних вимог слугувало те, що: «будь-яких доказів на спростування встановлених відповідачем порушень позивачем до суду не надано» (мотивувальна частина рішення Одеського окружного суду від 30.12.2020 р. по справі № 815/3251/16). Проте, судами усіх трьох інстанцій під час першого розгляду цієї справи чітко було встановлено наступне: надані позивачем накладні та свідоцтво про реєстрацію платником єдиного податку ФОП ОСОБА_2 спростовують висновки контролюючого органу про придбання платником товарів у фізичних осіб, що не зареєстровані як суб`єкти підприємницької діяльності. До того ж, Одеський окружний адміністративний суд під час першого розгляду справи вказав, що відповідачем безпідставно не враховано того, що у липні 2015 року та у серпні 2015 року позивач повернув покупцю товар на суму 180,00 грн. та 241,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи касовими чеками. Тому, контролюючим органом безпідставно завищено суми розбіжностей між даними позивача і відомостями контролюючого органу щодо грошових коштів, отриманих від реалізації напоїв на 421,00 грн. та суму визначених платнику контролюючим органом оскаржуваними рішеннями зобов`язань. Крім того, факт повернення платником товару, на думку суду першої інстанції, свідчив про помилковість висновків відповідача про не оприбуткування позивачем готівки у Книзі обліку доходів та витрат у розмірі 241,00 грн. Вищевказані факти навіть відображено у оскаржуваній Постанові Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 р., проте ним не надано ніякої оцінки, натомість - зроблено хибний висновок про те, що «будь-яких доказів на спростування встановлених відповідачем порушень позивачем до суду не надано». Крім того, Верховний суд, повертаючи справу на новий розгляд, зазначав зокрема про те, що судами не було надано належної оцінки кожному оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню відповідача та рішенням контролюючого органу про застосування штрафних санкцій, не перевірено правильності здійснених у таких рішеннях розрахунків, не витребувано у відповідача розрахунки грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями - рішеннями від 08 червня 2016 року за №№0008631301, 0008641301, 0008601301. Незважаючи на це, Одеський окружний адміністративний суд при новому розгляду справи проігнорував вказівки Верховного суду, зокрема - не витребував у відповідача розрахунки грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями - рішеннями від 08 червня 2016 року за №№0008631301, 0008641301, 0008601301; не перевірив, чи відповідають викладені в Акті перевірки висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог законодавства фактичним обставинам справи; не надав належної правової оцінки усім аргументам учасників справи, тощо. До того ж, як зауважує апелянт, суд першої інстанції проігнорував вказівку Верховного суду, та застосував до позивача положення Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року №436/95.
В судове засідання, призначене на 01.06.2021р. сторони або їх представники не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, про причини неприбуття суду не повідомили.
На підставі ст. 311 КАС України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у Одеському міському управлінні юстиції 22.07.2014р., код основного виду економічної діяльності 55.10 - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими  виробами; 55.20 – діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання; 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчуванні; 46.39 - неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.6, том 1).
Позивач є платником акцизного податку за ліцензією на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 03.04.2015 року АЕ №603508 (а.с. 67).
04.04.2016 року ДПІ у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області видано наказ № 175-п, яким начальнику відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ у Київському районі м.Одеси Головного Управління Державної фіскальної служби в Одеській області Самойленко В.А. забезпечити здійснення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 22.07.2014 - 31.12.2015 року, Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами та доповненими) за період 22.07.2014-31.12.2015 року (а.с.12, том 1).
В період з 25.04.2016 року по 10.05.2016 року на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.77.1п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ та відповідно п.2 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно до наказу № 175-п від 04.04.2016 року та направлень від 25.04.2016 року №207, 208, співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 22.07.2014 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 22.07.2014 року по 31.12.2015 року.
25.05.2016 року за результатами проведеної перевірки перевіряючими складено акт №1638/13-01/ НОМЕР_3 , яким встановлені наступні порушення:
- п. 46.5 ст. 46, п.179.9 ст.179 Податкового кодексу України та порядку заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, який визначений Наказом Міністерств фінансів України від 02.10.2015 №859 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за №1298/27743( далі - Порядок №859 від 02.10.2015);
- п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України та «Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затверджений Наказом ДПА України від 16.09.2013 №481, зареєстрований в Мінюсті України 04.10.2013 за № 1686/24218 підприємець неналежно проводив облік доходів і витрат;
- п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України занижено суму податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті в бюджет у розмірі 11092,27 грн.;
- ст. 51, п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України до податкових розрахунків, Наказу МДЗ України від 21.01.2014 № 49 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (зареєстрованого в Мінюсті України 05 лютого 2014 р. за № 228/25005), а саме підприємцем у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) не відображені суми доходів у графі 3а «Сума нарахованого доходу» та сума доходу у графі 3 «Сума виплаченого доходу», сума податку у графі 4а «Сума нарахованого податку» із зазначенням у графі 2 «Податковий номер або серія та номер паспорта» фізичної особи платника податків, про яку надається інформація в податковому розрахунку, а саме: ФОП ОСОБА_1 не відображено суми нарахованих та виплачених доходів по фізичним особам, у яких були придбані ТМЦ;
- п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 167.1 ст. 167, п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України доход, отриманий вищезазначеними фізичними особами не оподатковано податком на доходи фізичних осіб у наслідок чого донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 233,10 грн.;
- п. 2, п. 7 ст. 7 та п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне старування» із змінами та доповненням підприємцем занижена сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі - 24085,23грн.;
- п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» несвоєчасна сплата єдиного внеску у розмірі 40372,14 грн., нарахованого по строку сплати 09.02.2016 по Звіту №1604630386 від 09.02.2016, термін затримки 1 день;
- п. 2.6. ст. 2, враховуючи вимоги п. 1.2., ст. 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за № 40/10320, із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 не оприбуткував готівкові кошти в книги обліку доходів та витрат, як виручку від роздрібної торгівельної діяльності у сумі - 1142,0 грн.;
- п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями не проведено розрахункові операції на суму 241,0 грн. через зареєстровані реєстратори розрахункових операцій;
- п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 213, п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України занижено суму акцизного податку у розмірі 401,45 грн., у т.ч. за грудень 2015 року на суму - 1739,0 грн.;
- п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 16 -1 підрозділу 10 розд. XX, 163.1 ст.163, п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.5 п. 168.1, п. 162.1 ст. 162, п.п.168.4.2 п. 168.4 ст. 168, ст.176 Податкового кодексу України платником не нараховано військовий збір у розмірі 23,31грн., як податковий агент;
- п.п. 162.1 ст. 162 1.5 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п.п. 177.2 ст. 177, п. 16-1 підрозділу 10 розд.XX Податкового кодексу України платником не нараховано військовий збір від підприємницької діяльності у розмірі 728, 54 грн. за 2015 рік.
25.05.2016 року ОСОБА_3 зроблено запис на акті перевірки про незгоду з висновками акту перевірки (з/б а.с.30, том 1).
31.05.2016 року позивачем надані заперечення на акт перевірки № 1638/13-01/ НОМЕР_3 від 04.04.2016 року (а.с.33-34, том 1).
06.06.2016 року начальником Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області Мусієнко О.С. заперечення до акту залишено без розгляду (а.с.35, том 1).
08.06.2016 року на підставі встановлених порушень відповідачем прийняті:
податкове повідомлення-рішення № 0008601301 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 13865,34 грн.,
податкове повідомлення-рішення № 0008621301 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн.,
податкове повідомлення-рішення № 0008631301 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на 2173,75 грн.,
податкове повідомлення-рішення № 0008641301 про застосування штрафних санкцій за порушення норм застосування реєстраторів розрахункових операцій на 5711,00 грн.,
податкове повідомлення-рішення № 0008651301 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 950,28 грн.,
рішення 0008521301 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8074,43 грн.;
рішення № 0008661301 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 2408,52 грн.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та рішеннями про застосування штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані суду докази на спростування виявлених під час перевірки розбіжностей та порушень вимог податкового законодавства, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року № 0008601301 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 13865,34 грн.; № 0008631301 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем акцизний податок на 2173,75 грн.; № 0008641301 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки, про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у сумі 5711 грн.;№ 0008651301 про визначення грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 950,28грн.; рішення № 0008521301 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8074,43 грн.; рішення № 0008661301 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 2408,52 грн. ґрунтуються на вимогах діючого на момент прийняття законодавства, є правомірним та не належить до скасування, а тому позовні вимоги в частині скасування зазначених податкових повідомлень-рішень та рішень не належать до задоволення. 
З приводу податкового повідомлення-рішення № 0008621301 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на 954,39 грн., суд першої інстанції вважав, що воно є обґрунтованим лише в частині суми за податковими зобов`язаннями в розмірі 728,54 грн., а в іншій частині підлягає скасуванню.
З урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.09.2020р. по даній справі №  815/3251/16 з приводу не витребування судами попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи розрахунків штрафних санкцій до спірних рішень контролюючого органу, враховуючи, що судом першої інстанції не було звернуто на це увагу, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021р, у відповідача у справі були витребувані належним чином засвідчених копій (або оригіналів для огляду у судовому засіданні) розрахунків грошових зобов`язань та (або) штрафних (фінансових) санкцій, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 08.06.2016 року за №№0008631301, 0008641301, 0008601301.
13.04.2021р. до суду відповідачем на виконання вказаної ухвали було надано витребувані документи та письмові пояснення по справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані зокрема нормами Податкового кодексу України (надалі – ПК України), Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995р. №265/95-ВР (надалі - Закон №265/95-ВР), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.01.2010р. № 2464 (надалі – Закон № 2464),тощо, в редакціях, чинних на дату виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до підпункту 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Особливості проведення документальної планової виїзної перевірки визначені статтею 77 Кодексу.
З приводу правомірності проведення планової перевірки платника податків питання сторонами не ставиться. У даному провадженні позивачем оскаржуються лише прийняті за наслідками проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення.
З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на протязі 22.07.2014р. по 31.12.2015р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування та був платником податків: податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності; податку на доходи на доходи з фізичних осіб з найманих працівників; єдиного соціального внеску; акцизного податку; військового збору.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно вимог п.п. 46.1, 46.5 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу.
З матеріалів справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 подано до контролюючого органу податкові декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік (надана від 09.02.2015р. № 1500016579) по строку – 09.02.2015р. та за 2015 рік (надана 09.02.2016р. № 9275496980) по строку – 09.02.2016р., з відповідними Додатками Ф1, Ф4.
Відповідно до положень п. 177.1-177.4 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів14.1.195та 14.1.222 пункту14.1 статті 14цьогоКодексу(п.177.8 ст. 177 ПК України).
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом (п. 179.9 ст. 179 ПК України).
У відповідності до п. 179.10 ст. 179 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Відповідно до п. 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. за № 40/10320 (далі - Положення), уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Положенням передбачено два механізми оприбуткування готівки залежно від способу фіксації її надходження в касу: прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки (РК).
Згідно з пунктом 7.15 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.  
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).
Отже, у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.
Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.
Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.
Відповідно до вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового Кодексу України» від 02.12.2010 №2756-VІ суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображено в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).
Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 «Про затвердження Порядку ведення книги обліку доходів і витрат» та наказом Державної податкової адміністрації України від 16.10.2003 №490, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.10.2003 №988/8309 «Про затвердження форми обліку доходів і витрат платника податку з доходів фізичних осіб та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу».
Згідно акту перевірки, за результатами її проведення було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при веденні Книги обліку доходів і витрат не у повному обсязі відображав суми отриманого доходу, а саме: 17.04.2015р. на суму 216,0 грн.; 25.07.2015р. на суму 180,0 грн.; 09.08.2015р. на суму 241,0 грн., 07.10.2015р. на суму 98,0 грн.; 12.10.2015р. на суму 407,0 грн.
Так, підприємцем проведено виручку від реалізації на суми 180грн. та 241грн. з відповідною позначкою «готівкою», але покупці при цьому розрахувались карткою. Дані кошти надійшли на розрахунковий рахунок позивача, та повернення коштів з розрахункового рахунку не відбулось. 
В свою чергу, ФОП ОСОБА_4 посилався на те, що в липні 2015р. та в серпні 2015р. ним було повернуто покупцю товар на суму 180 грн. та 241 грн., про що свідчать касові чеки, надані до матеріалів справи (т.1 а.с.129-130), однак колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу на те, що позивачем було порушено порядок обліку доходів і витрат, оскільки кошти від виручки за реалізований товар (180грн., 241грн.) надійшли на розрахунковий рахунок підприємства (покупець розрахувався карткою), а повернення коштів відбулось з каси кафе, що призвело до непроведення даних сум через РРО та Книгу обліку.
Як встановлено п.1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
У відповідності до п. 1 ст. 17 Закону № 296/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або  розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів  (наданих  послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, тощо - вчинене вперше - 1 гривня.
За вказаного, колегія суддів вважає обґрунтованим застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції у розмірі 1 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № 0008641301 від 08.06.2016р.
З приводу штрафної санкції у сумі 5710 грн., застосованої до ФОП ОСОБА_1 згідно цього ж податкового повідомлення-рішення № 0008641301 від 08.06.2016р. на підставі абз.2 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм, з регулювання обігу готівки», колегія суддів враховуючи правовий висновок Верховного Суду викладений постанові від 18.09.2020р. по даній справі № 815/3251/16, зазначає наступне.
20.05.2020 р. Велика Палата Верховного Суду у справі № 1340/3510/18 прийняла постанову, в якій відступила від правового висновку, викладеного в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі №803/780/17 та в постанові Верховного Суду України від 02 квітня 2013 року у справі №21-77а13.
У наведеному рішенні Велика Палата Верховного Суду відзначила, що аналіз положень ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 та пункту 1 частини першої статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» свідчить про те, що об`єктивна сторона обох порушень фактично полягає у одних і тих самих діях.
Як убачається зі змісту статті 25 Конституційного Договору, метою постановлення Указу № 436/95 було врегулювання відносин щодо належного обліку готівкових операцій суб`єктами підприємницької діяльності, які до цього не були належним чином урегульовані іншими законодавчими актами, а термін його дії обмежувався прийняттям відповідного закону.
Оскільки шляхом прийняття Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ці правовідносини врегулював законодавчий орган, то Указ № 436/95 припинив дію як у частині визначення складу такого правопорушення як неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій, його положення уже не могло застосовуватися.
Наведений правовий висновок свідчить про те, що спірне податкове повідомлення-рішення № 0008641301 від 08.06.2016р., яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 5710 грн., згідно абз. 2 ст. 1 Указу Президента України №436/95, є протиправним та підлягає скасуванню у цій частині.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0008631301, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок у загальному розмірі 2173,75 грн. (1739 ОСН.ЗОБ. та 434,75 грн. ШС), за порушення п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, апеляційний суд виходить з наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач є платником акцизного податку.
В силу п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України, ставки податку встановлюються у розмірі 5 відсотків.
За період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р. позивачем задекларовано акцизного податку на 14424,0 грн. 
За результатами опрацювання контрольних стрічок та Z-звітів, наданих платником податку до перевірки, контролюючим органом було встановлено заниження акцизного податку на загальну суму 1739,00 грн.
Позивачем в свою чергу, зауважуючи про протиправність вказаного податкового повідомлення-рішення жодним чином не зазначено в результаті чого ним було визначено суму акцизного податку меншу, аніж згідно опрацьованих у ході проведення перевірки контрольних стрічок та Z-звітів.
Таким чином, колегія суддів приходить висновку про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № 0008621301 про збільшення акцизного податку на суму 1739грн. та застосовано штрафну санкцію у сумі 434,75 грн. на підставі ст. 123 ПК України.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0008651301 від 08.06.2016р., яким позивачу визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 950,28 коп., колегія суддів враховує наступне.
Згідно даних акту перевірки, у ході її проведення перевіряючими було встановлено, що у порушення зокрема ст. 51, п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме не відображення підприємцем у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) суми нарахованих та виплачених доходів по фізичним особам, у яких були придбані ТМЦ, не відображені суми доходів у графі 3а «Сума нарахованого доходу» та сума доходу у графі 3 «Сума виплаченого доходу», сума податку у графі 4а «Сума нарахованого податку» із зазначенням у графі 2 «Податковий номер або серія та номер паспорта» фізичної особи платника податків, про яку надається інформація в податкових розрахунках.
Так, відповідачем у акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 придбав товарно-матеріальні цінності у фізичних осіб, які не зареєстровані як суб`єкти підприємницької діяльності та не знаходяться з підприємцем у трудових відносинах на загальну суму 1554,00 грн., в тому числі: а/з від 14.05.2015р. на суму 140,00 грн., а/з від 20.05.2015р. на суму 13,0 грн., а/з від 26.05.2015р. на суму 105,00 грн., а/з від 30.05.2015р. на суму 191,0 грн., а/з від 04.06.2015р. на суму 143,0 грн., а/з від 03.07.2015р. на суму 300,0 грн., а/з від 09.07.2015р. на суму 300,0 грн., а/з від 29.07.2015р. на суму 62,0 грн., а/з від 13.08.2015р. на суму 300,0 грн.
За вказаного, на думку податкового органу, оскільки фізичні особи, у яких позивачем були передбачені за вказаний вище період на відповідні суми ТМЦ не були зареєстровані як фізичні особи-підприємці, позивач мав нараховувати та сплачувати податок на доходи виплачені цим особам як податковий агент.
Відтак, оскільки ФОП ОСОБА_1 не нараховувались відповідні суми податку на доходи фізичних осіб та не сплачувався податок, відповідач прийняв спірне податкове повідомлення-рішення № 0008651301
Між тим, колегія суддів вважає висновки контролюючого органу хибними, оскільки згідно наданих позивачем до матеріалів справи накладних, від 14.05. 2015 р. на суму 140 грн., від 26.05. 2015 р. на суму 105 грн., від 30.05. 2015 р. на суму 191 грн., від 04.06.2015 р. на суму 143 грн. (том 1 а.с. 123-126), усього на суму 579 грн., продавцем зазначено СПД ФОП платника єдиного податку ОСОБА_2 , код ДРФОУ НОМЕР_1 , код діяльності якого за КВЕД 46.39.
Реєстрація вказаного суб`єкта підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про реєстрацію платником єдиного податку (а.с. 127). 
Податковим органом не зазначено ані у акті перевірки, ані у подальшому у відзиві на позов, апеляційній скарзі, тощо, інших осіб, у яких придбавались платником ТМЦ.
Отже, позивач не мав обов`язку нараховувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб по вказаним взаємовідносинам, оскільки такі відбувались із належним чином зареєстрованим суб`єктом господарювання (ФОП ОСОБА_2 ).
До того ж, у ході апеляційного розгляду справи, колегією суддів встановлено, що у вказаному податкову повідомленні рішенні застосовано до платника штрафна санкція та пеня, розмір яких не підтверджуються розрахунками до вказаного податкового повідомлення-рішення.
Таким чином, вказане податкове повідомлення-рішення № 0008651301 прийнято відповідачем необґрунтовано, відтак підлягає скасуванню повністю.
З приводу податкового повідомлення-рішення № 0008601301 щодо збільшення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за порушення п.п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно матеріалів перевірки, перевіряючи ми було встановлено, що за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. валовий дохід, відображений позивачем в декларації від 09.02.2016р. складає 438663,71грн., за даними перевірки 422605,51грн.
Отже, розбіжність у сумі 16058,20грн., склалася через: заниження одержаного доходу - 241грн. (невключення суми, яка проведена через термінал); заниження суми одержаного валового доходу - 901грн. (розбіжність між сумами проведеними через РРО та вписаними до книги обліку доходів та витрат); завищення суми одержаного доходу - 17200,20грн. (арифметична помилка) 16058,20=17200,20- 241-901.
Вказане порушення було встановлено за наслідками опрацювання контрольних стрічок, даних Книги обліку розрахункових операцій та Z-звітів, за якими було встановлено, що виручка від реалізації товарів:
за 17.04.2015р. (Z-звіт №1758) складає – 2475,0 грн., в той час як до Книги обліку доходів і витрат вписана сума 2259,0 грн.;
за 25.07.2015р. (Z-звіт №1855) складає 2248,0 грн., в той час як до Книги обліку доходів і витрат вписана сума 2068,0 грн.;
за 07.10.2015р. (Z-звіт №1929) складає 2595,0 грн., в той час як до Книги обліку доходів і витрат вписана сума 2497,0 грн.;
за 12.10.2015р. (Z-звіт №1934) складає 1378,0 грн., в той час як до Книги обліку доходів і витрат вписана сума 971,0 грн.
Вищезазначені грошові кошти не були включені до складу валового доходу. 
За вимогами ст.177.1 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно ст. 167.1 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті).
Також, згідно висновків податкового органу, ФОП ОСОБА_1 завищено суму одержаного доходу на 17200,20 грн. як вбачається з акту перевірки, заявлений позивачем валовий дохід за вересень 2015 року 62358,80 грн. при цьому, перевіркою встановлено, що фактично отримано доходу відповідно книги РРО, «Z»-звітів, книги обліку доходів та витрат 45158,60 грн. (а.с.85, том 1).
В письмовий поясненнях від 20.05.2016 року позивач зазначав, що в книзі обліку доходів та витрат зроблена арифметична помилка та вірна сума одержаного доходу за вересень 2015 року складає - 45158,80 грн. (а.с.162, том 1).
Колегія суддів з матеріалів справи вважає доведеним завищення позивачем суми одержаного валового доходу на 16058,20 грн., яка встановлена контролюючим органом за наведених вище документів та обставин.
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. було встановлено завищення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю на суму -64627,71 грн., у зв`язку із тим, що ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат включав вартість товарно-матеріальних цінностей по факту їх сплати, не залежно від того чи були вони реалізовані чи ні. 
Відповідно до опрацьованих у ході проведення перевірки первинних документів: касових чеків, накладних на придбання ТМЦ, актам закупівлі у фізичних осіб, банківським випискам, ФОП ОСОБА_1 вартість придбаних ТМЦ, які були реалізовані складає 190490,29 грн.. та вартість супутніх товарів -2645,89.
У зв`язку із тим, що платником не були реалізовані інші придбані ТМЦ, останній не мав права відносити їх до витрат, пов`язаних з отриманим доходом. 
Фактично, вартість документально підтверджених витрат для провадження господарської діяльності протягом 2015 року складає 236849,29 грн.
Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, що підлягає сплаті до бюджету встановлено його заниження у розмірі 11092,27 грн. через розбіжність встановлену під час перевірки на підставі даних податкової декларації та даних отриманих під час перевірки за наслідками дослідження інформації з Криги обліку доходів і витрат, контрольних стрічок та Z-звітів.
В свою чергу ФОП ОСОБА_1 доказів на спростування виявленого порушення до суду надано не було.
Приймаючи до уваги викладене вище, судова колегія приходить висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 08.06.2016 року №№0008601301 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 13865,34грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 0008621301, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з військового збору, колегія суддів виходить з наступного.
Законом України від 31 липня 2014 року N 1621-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України", який набрав чинності з 03 серпня 2014 року, запроваджено військовий збір у розмірі 1,5 відсотка до доходів у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри.
Згідно з п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розд. XX ПК України, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ, якою визначено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
До загального місячного (річного) доходу платника податку, включаються, зокрема, с винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до у цивільно-правового договору (п.164.2.2 п.164.2 ст. 164 ПКУ) та дохід від надання майна в ліз; оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування).
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 при підрозділу 10 розд. XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розд. XX ПКУ)
Так, у ході проведення перевірки податковим органом було крім іншого встановлено, що ФОП ОСОБА_1 придбав товарно-матеріальні цінності у фізичних осіб, які не зареєстровані як суб`єкти підприємницької діяльності та не знаходяться з підприємцем у трудових відносинах на загальну суму - 1554,0 грн. (п.п.2.2.3.б акту перевірки), у зв`язку із чим останній мав нарахувати та сплатити військовий збір із виплаченого доходу на користь такої фізичної особи, як податковий агент.
Оскільки, на думку перевіряючих, ФОП ОСОБА_1 не було нараховано та сплачено військовий збір із суми виплаченого доходу на користь фізичних осіб, які не зареєстровані як суб`єкти підприємницької діяльності та не знаходяться з підприємцем у трудових відносинах на загальну суму - 1554,0 грн., платнику податку було визначено суму грошового зобов`язання у зв`язку із чим у розмірі 23,31 грн. та нарахована штрафна санкція у сумі 13,58 грн., що підтверджується відповідними розрахунками до вказаного податкового повідомлення-рішення.
Однак, колегія суддів вважає, що у цій частині податкове повідомлення-рішення № 0008621301 має бути скасоване, з урахуванням висновків щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № 0008651301, оскільки апеляційним судом було встановлено, що у спірний період ФОП ОСОБА_1 було придбано товарно-матеріальні цінності на загальну суму - 1554,0 грн. у належним чином зареєстрованого суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 .
Водночас, апеляційний суд також вважає необґрунтованою суму нарахованої пені -6,82 грн., згідно вказаного вище податкового повідомлення-рішення № 0008621301, оскільки вказана сума відповідачем жодним чином не обґрунтована, висновки акту перевірки не містять посилання на приписи ст. 129 ПК України.
При цьому, у іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення №0008621301 на думку колегії суддів є обґрунтованим, з урахуванням викладених вище висновків апеляційного суду з приводу обґрунтованості висновків податкового органу про заниження платником податку суми оподатковуваного доходу за 2015 рік на суму 48569,51 грн. та враховуючи наступне.
З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - підприємців.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункті. 1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу) у тому числі фізичні особи - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Підпунктом 1.2 пунктом 161 підрозділу 10 Кодексу встановлено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Кодексу загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 Кодексу).
Як встановлено у ході перевірки та не заперечувалось позивачем у справі, ФОП ОСОБА_1 у додатку Ф4 до податкової декларації за 2015 рік № 9275496980 від 09.02.2016р., визначив самостійно суму військового збору яка підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного періоду у розмірі 2057,80грн.
В той же час, враховуючи висновки контролюючого органу про заниження платником суми доходу за 2015 рік, платнику було збільшено суму військового збору на 728,54 грн. та застосовано штрафну санкцію – 182,14 грн., що підтверджується відповідним розрахунком наданим контролюючим органом.
Будь-яких доказів на спростування встановлених відповідачем порушень позивачем до суду не надано.
З приводу правомірності прийняття контролюючим органом рішень №№ 0008661301 та 0008521301, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до абз.3 п. 8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску я загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Згідно з ч. 10 ст. 9 Закону №2464 днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону №2464 до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01.01.2015, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
У зв`язку з набранням чинності 01 січня 2015 року Законом України від 28 грудня 2014 року №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» (далі - Закон №77), яким внесено зміни, зокрема, до частини одинадцятої статті 25 Закону №2464.
Законом №77 внесено зміни, зокрема, до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464. Відповідно до внесених змін за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, починаючи з 01.01.15 накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно несплачених сум.
Враховуючи викладене, за порушення, вчинені до 01.01.2015 до платників застосовуються фінансові санкції передбачені пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464, у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум єдиного внеску незалежно від дати фактичної сплати. За порушення, що виникли з 01.01.2015, до платника застосовується штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно несплачених сум єдиного внеску.
Рішення про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається згідно з додатком 12 до Інструкції № 449. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.
Відповідно до п. 10 ст. 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Статтею 11 Закону №2464 передбачено застосування органами доходів і зборів до платника єдиного штрафних санкцій, зокрема п. 2 та п. 3:
за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;
за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Як свідчать матеріали справи, ФОП ОСОБА_1 єдиний внесок згідно наданих звітів № 1511194179 за 2014р. по строку сплати – 09.02.2015р. та за 2015 рік № 1604630386 по строку сплати 09.02.2016 року, фактично було сплачено за 2015 рік згідно даних облікової картки платника податку 10.02.2016 року шляхом списання грошових коштів розрахункового рахунка банком (з/б а.с.25, том 1), що в свою чергу свідчить на користь тверджень податкового органу про не своєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивачем у позовній заяві не зазначено жодних пояснень та не надано до суду жодних доказів на спростування зазначеного.
З аналізу викладених правових норм та встановлених судом обставин суд дійшов висновку, що рішення 0008521301 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 8074,43 грн. та рішення № 0008661301 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 2408,52 грн. ґрунтуються на вимогах діючого на момент прийняття законодавства, є правомірним та не належить до скасування.
Отже, врахувавши усе викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме:
визнання протиправним та скасування частково податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року № 0008641301 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 5710,00 грн. на підставі абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».
визнання протиправним та скасування повністю податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року № 0008651301.
визнання протиправним та скасування частково податкового повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року № 0008621301 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податків та зборів у тому числі з військового збору на загальну суму 43 грн. 71 коп., з яких: податкове зобов`язання – 23,31 грн., штрафна санкція – 13,58 грн. та пеня – 6,82 грн.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, з огляду на їх необґрунтованість.
Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За вказаного, за наслідками апеляційного розгляду справи, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалюючи оскаржуване судове рішення не у повній мірі було встановлено спірні обставини у справі та невірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, що призвело до хибних висновків про задоволення позовних вимог лише в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0008621301 в частині суми за податковими зобов`язаннями в розмірі 23,31 грн.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Отже, оскільки рішення суду першої інстанції у даній справі вимогам ст. 242 КАС України не відповідає, враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, з метою ефективного захисту порушеного права та діючи в межах доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.2 ст.9 та п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї та прийняти нове - про часткове задоволення позову.
Колегія суддів не вбачає підстав для розподілу судових витрат, позаяк згідно матеріалів справи, 21.09.2016 року постановою Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області – було задоволено повністю та стягнуто з ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (код ЄДРПОУ 39549642) на користь позивача судові витрати у розмірі 551, 20 грн.
Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року по справі № 815/3251/16 – скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року № 0008641301 в частині застосування штрафних санкцій у сумі 5710,00 грн. на підставі абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».
Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року № 0008651301.
Визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 08.06.2016 року № 0008621301 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податків та зборів у тому числі з військового збору на загальну суму 43 грн. 71 коп., з яких: податкове зобов`язання – 23,31 грн., штрафна санкція – 13,58 грн. та пеня – 6,82 грн.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.