ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 609/1289/20	Головуючий у 1-й інстанції Катерняк О.М. 	
Провадження № 33/817/250/21 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю:
       захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності         — ОСОБА_1 — адвоката Сідорової І.А.        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
       Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 гривні судового збору.
       Згідно даної постанови, громадянин ОСОБА_1 16 листопада 2020 року о 19 год. 30 хв., в с. Кудлаївка по вул. Центральна керував транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, нечітке мовлення. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння відмовився, а також проїхати у найближчий медичний заклад відмовився в присутності свідків. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, а оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі.
       Вказані вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин справи, оскільки судовий розгляд проведено без його участі.
       Зазначає, що від проходження огляду він не відмовлявся, а поліцейським йому належним чином не пропонувалося пройти огляд для визначення стану сп`яніння, при цьому свідки на місці події були відсутні, їх було запрошено пізніше, а у судовому засіданні вони не допитувалися. Також, зазначає, що у протоколі про адмінправопорушення не зазначено від проходження огляду на стан якого саме сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, а також не вказано за допомогою якого приладу.
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
       Як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без участі останнього, а копію постанови ним одержано лише 20.03.2021 року.
       З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.
       Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці 
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ № 007988 від 16.11.2020 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, у присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі.
       Згідно Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та у присутності ОСОБА_1 , який ними підписаний, у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю із порожнини рота. 
       З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
       Зазначені обставини, зокрема відмова ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану саме алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а також присутність при цьому двох вказаних свідків на місці події доводяться даними, відображеними на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції.
       Викладені обставини спростовують доводи апелянта про відсутність свідків, а також те, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено на стан якого сп`яніння йому потрібно пройти огляд.
       Отже, працівниками поліції у повній мірі було дотримано вимог ст.266 КУпАП щодо огляду особи на стан сп`яніння.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Отже, суд дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що у матеріалах справи відсутні відомості про технічний пристрій за допомогою якого було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд. 
       Такі доводи апелянта суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують викладені вище обставини та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адмінправопорушення, за умови, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню. 
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

       Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження — задовольнити.        
       Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — без змін. 
       
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя