Ухвала
 
24 травня 2021 року
м. Київ
справа № 242/556/18
провадження № 51 – 651 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року щодо нього 
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017050140000529,
встановив:
Вироком Красноарміського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку                        вказаних судових рішень в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження, мотивуючи юридичною необізнаністю.
Перевіривши надані засудженим матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати  у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, 9 червня 2020 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року щодо нього. Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 липня 2020 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам п. 4, п. 5 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 КПК залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Оскільки                   у встановлений строк недоліків касаційної скарги ОСОБА_4 не усунув, ухвалою касаційного суду від 7 серпня 2020 року її було повернуто.
Незважаючи на це, засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою                     до Верховного Суду і ставить питання про поновлення пропущеного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 117  КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті  обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від  волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи  труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Як вбачається з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та наданих матеріалів, ухвалу Донецького апеляційного суду було постановлено 20 листопада 2019 року. Копію вказаного рішення суду апеляційної інстанції засуджений отримав 12 березня 2020 року. Тобто, строк на касаційне оскарження для нього закінчився 13 червня 2020 року. 
Однак з повторною касаційною скаргою засуджений ОСОБА_4 звернувся            22 квітня 2021 року, тобто майже через рік після закінчення такого строку. 
При цьому його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження  не  містить обґрунтованих підстав для цього, а також переконливих аргументів на  підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу вчасно.
Таким чином, у засудженого було достатньо часу на касаційне оскарження, а його доводи про юридичну необізнаність не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року щодо нього повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_5                                                   ОСОБА_3