Номер провадження: 22-ц/813/7284/21 
Номер справи місцевого суду: 2-1530/2009
Головуючий у першій інстанції Леонов О.С.
Доповідач Сегеда С. 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                Гірняк Л.А.,
                                       Комлевої О.С.,
               за участю:
               секретаря                Хухрова С.В.,
               представника апелянта ОСОБА_1 – адвоката Осадчого А.Ю.,
               представника ТОВ «Вердикт Капітал» - Єфременко Т.В.,
               
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
                встановив: 

23.12.2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про заміну стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ВАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-5).
Заява обґрунтована тим, що 23.01.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по справі № 2-1530/2009 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 162/07ф-7, яким позовні вимоги ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 було задоволено.
Вказаним заочним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» суму боргу у розмірі 509 154 грн. 33 коп., а також судовий збір 1700 грн., витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 30 грн. та 45 грн. додаткових витрат по розгляду справи.
28.11.2019 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 212009 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ВАТ «ВіЕйБі Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором № 162/07ф-7, укладеним між ВАБ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.03.2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по сказаній цивільній справі залишено без розгляду, оскільки цивільну справу було знищено, тому ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду за захистом своїх прав із заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року було відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-1530/2009 за позовом ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 162/07ф-7.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача (сторони виконавчого провадження) у цивільній справі за позовом ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено (а.с. 47-49).
Замінено сторону виконавчого провадження ВАТ «ВіЕйБі Банк» (теперішня назва - ПАТ «ВіЕйБі Банк») його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал» по справі № 2-1530/2009 за позовом ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 162/07ф-7. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанцій  норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду  м. Одеси від 04 лютого 2021 року та постановлення нової,  якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.56-61).  

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2009 року по справі № 2-1530/2009 вимоги ВАБ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 162/07ф-7 було задоволено (а.с.8-9).
Вказаним заочним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» суму боргу у розмірі 509 154 грн. 33 коп., а також судовий збір у сумі 1700 грн., витрати по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу в сумі 30 грн. та 45 грн. додаткових витрат по розгляду справи.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року відновлено втрачене судове провадження по вищевказаній цивільній справі № 2-1530/2009 за позовом ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 162/07ф-7 (а.с.6-7).
28.11.2019 року між ВАБ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 212009 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ВАБ «ВіЕйБі Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором № 162/07ф-7, укладеним між ВАБ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 (а.с.13-15).
Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим ТОВ «Вердикт Капітал» стало новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником ОСОБА_1 . 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Вказаний висновок зробив Верховний суд України в постанові від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 129, 129-1 Конституції України .
Крім того, ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у зв`язку із заміною кредитора, відбулося вибуття ПАТ «ВіЕйБі Банк» з виконавчого провадження, тобто припинився його статус сторони стягувача, а його заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Крім того ч.ч. 1-3 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність заміни ПАТ «ВіЕйБі Банк» належним кредитором - ТОВ «Вердикт Капітал».

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що матеріали справи не мають доказів наявності будь-яких виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 , є слушними, однак заявником апеляційної скарги не враховано, що в заяві ТОВ «Вердикт Капітал» ставило питання про заміну сторони у справі, а саме стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», яке можливе на будь-якій стадії судового процесу.
З огляду на викладене, у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення вказаної заяви ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, 

чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 04 лютого 2021 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено в перший робочий день 
після відпустки судді Сегеди С.М. - 14.06.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                 С.М. Сегеда        

               Л.А. Гірняк

О.С. Комлева