Ухвала

 
29 квітня 2021 року
м. Київ
Справа № 342/222/14-к
Провадження № 51-1669 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
Зокрема серед недоліків було зазначено що у касаційній скарзі не вказувалося, у чому саме полягають порушення, допущені судом при постановленні ухвали Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2020 року, які є підставою для її зміни чи скасування. При цьому за змістом скарги засуджений вказував про порушення, допущені судом при постановленні вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року щодо нього, який не є предметом перегляду у цьому касаційному провадженні. Також ОСОБА_4 просив скасувати лише ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2020 року, і не вказував, яке рішення касаційна інстанція має постановити щодо ухвали апеляційного суду. При цьому просив скасувати вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року щодо нього.
У межах визначеного судом строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Однак, як вбачається зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду недоліки не усунув. 
У повторній касаційній скарзі, поданій на усунення недоліків, засуджений також не наводить підстав для зміни чи скасування судового рішення судом касаційної інстанції, передбачених ст. 438 КПК України,  а також не наводить обґрунтування вимог касаційної скарги із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу.
При цьому за змістом скарги засуджений повторно вказує на порушення, допущені, на його думку, судом при постановленні вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року щодо нього, який не являється предметом перегляду у цьому касаційному провадженні.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст.436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної  інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У повторній касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати лише ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2020 року, проте знову не зазначає вимоги щодо ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, якою оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни. 
Разом з тим, засуджений знову порушує питання про скасування вироку Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року щодо нього і просить визнати його невинуватим. Вказана вище прохальна частина касаційної скарги не узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 436 КПК України. 
Оскільки суд касаційної інстанції згідно з положеннями ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі визначених законом підстав для касаційного перегляду, обґрунтування вимог в контексті положень статей 412-414, 438 КПК України, а також невідповідність прохальної частини скарги положенням ст. 436 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, у наданий строк засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її потрібно йому повернути.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. У разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважної причини, він може бути поновлений за заявою особи, яка подає касаційну скаргу, в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2020 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                              ОСОБА_3