ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 р.	Справа № 646/395/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2021, (головуючий суддя І інстанції: Власова Ю.Ю.) по справі № 646/395/21
          за позовом               ОСОБА_1  
          до              Департаменту патрульної поліції                      
          про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила суд:
- скасувати постанову інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Назаренка М.А серії ДП18 № 484316 від 15 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення .
В обґрунтування позовних вимог зазначила про протиправність оскаржуваної постанови, з огляду на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8  ст. 121 КУпАП, оскільки вона не здійснювала керування транспортним засобом, а лише знаходилася в автомобілі. Також посилалась на порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки постанова винесена неповноважною особою, без складання протоколу та отримання пояснень позивача, та за відсутності належних доказів правопорушення.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року по справі № 646/395/21 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила про помилковість  висновків суду щодо врахування, в якості належних доказів, відеозапису та " витягу з бази даних", не врахування доводів позивача про не здійснення нею керування автомобілем, а лише знаходження в ньому.
Зазначає, що, факт вчинення порушення є не доведеним належними доказами, оскільки відеозапис не фіксує факт керування нею транспортним засобом,  а лише відображає процедуру винесення постанови, запис преривається, що свідчить про його монтаж. 
Оскаржувана постанова не містить зазначення назви або моделі технічного засобу на який здійснюється відеозапис, надана копія відеозапису не засвідчена електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», як і не засвідчена належним чином  надана відповідачем фотографія, яку суд першої інстанції помилково назвав "витягом з бази даних МВС ІПНП «АРМОР» - «Митниця», оскільки не містить ні печатки, ні підпису.
Також просить врахувати, що оскаржувану постанову винесено без розгляду справи, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Крім того, постанову складено не повноваженою особою, оскільки ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», надано поліції право на вжиття заходів для виявлення неправомірного керування транспортними засобами, а не притягнення до відповідальності.
Департамент Патрульної Поліції Національної поліції України (далі-відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 484316 від  15.01.2021 до ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8  ст. 121 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.
Постановою ДП18 № 484316 від 15.01.2021 встановлено, що 15.01.2021 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedez-Benz E220D, реєстраційний номер н.з НОМЕР_1 , по пр. Гагаріна, 354 у м. Харкові щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування у режимі тимчасове ввезення терміном до 1 року. Згідно бази даних транспортний засіб ввезено 06 липня 2016 року громадянином ОСОБА_3 , та передано керування особі ОСОБА_2 , яка не поміщувала транспортний засіб у митний режим транзит, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП.. Правопорушення зафіксовано на бодікамеру 00218 (а.с. 16).
Не погоджуючись з постановою відповідача, позивач звернулась з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з підтвердження факту вчинення  позивачем адміністративного правопорушення та правомірності постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, прийняті її відповідачем в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.1 Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993 №3353-ХІІ (далі - Закон №3353) цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Згідно ст. 31 Закону України “Про дорожній рух”  транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.
Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.
Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України встановлені ст. 380 Митного кодексу України.
Частиною 1 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.
Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Статтею 95 МК України встановлюються  строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.
Стаття 14 Закону №3353 зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 16 Закону №3353 передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.
Згідно з ч.8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, та цілей Закону №3353, свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
В силу приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегією суддів встановлено, що підставою для винесення інспектором УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції постанови від 17.01.2021 серії ДП18 № 566303 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП слугувало керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого є обмеження, встановлені МК України та ст. 31 Закону №3353, а саме: ТЗ перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення, згідно бази ІПНП ТЗ ввезено 06.07.2016.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги (ч.1 ст.74 КАС України).
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В підтвердження факту правопорушення відповідачем надано відеозапис та витяг з бази даних.
Відповідно до наданої до витягу з бази даних транспортний засіб автомобіль Mercedez-Benz E220D, реєстраційний номер н.з НОМЕР_1 , зареєстрований в Польщі,  ввезений на територію України 06.07.2016 року громадянином ОСОБА_4 в режимі «Транзит», через пункт пропуску “Угринів” (а.с. 113).
Отже, враховуючи дату складання постанови (15.01.2021) та дату тимчасового ввезення автомобіля Mercedez-Benz E220D, реєстраційний номер н.з НОМЕР_1 , (06.07.2016), колегією суддів вбачається порушення  строків перебування транспортного засобу в режимі транзиту, оскільки з дати ввезення автомобіля на територію України минуло більше 1 року.
З дослідженого судом відеозапису вбачається, що позивач керувала автомобілем Mercedez-Benz E220D, реєстраційний номер н.з НОМЕР_1 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що  зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи, обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення, транспортний засіб передано у користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України.
Доводи апеляційної скарги, що зазначені докази  є не належними, оскільки не засвідчені належним чином, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки витяг з бази засвідчених підписом старшого юрисконсульта та скріплений печаткою, а кожний файл відеозапису містить електронний підпис. 
Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Також, відповідно до пункту 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. 
Отже, засвідчена представником відповідача довідка з бази даних МВС ІПНП «АРМОР» - «Митниця» є належним чином завіреною копією, оскільки містить відмітку, яка відповідає наведеним вище вимогам.
Доводи апеляційної скарги, що відеозапис є не належним доказом, оскільки  не  фіксує факт руху автомобіля, не є безпреривним, що свідчить про його монтаж, колегія суддів вважає необґрунтованим та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Під дослідження відеозапису, колегією суддів встановлено, що він містить декілька файлі №№ 20210116010247000216, 20210116010338000219, 20210116010400000221, 20210116010508000225) , на яких зафіксовано  вимоги поліцейського зупинитися автомобілю Mercedez-Benz E220D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та після його зупинки перебування за кермом цього автомобіля ОСОБА_1 , яка пред`явила документи водія. Під час надання пояснень співробітникам патрульної поліції не заперечувала факту керування автомобілем, інших осіб в автомобілі не зафіксовано. 
Колегія суддів зазначає, що відеозапис містить файли , які не перериваються та надають змогу встановити обставини зупинки автомобіля та особи, яка їм керувала. 
Посилання позивача, що вона не керувала транспортним засобом є недоведеними, оскільки жодних посилань на особу, яка керувала автомобілем позивач не зазначала ні під час зупинки автомобіля, ні в позові,  ні в апеляційній скарзі. 
Щодо доводів апеляційної скарги, що на відеозаписі наявні ознаки монтажу, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.  
Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачем не заявлено клопотання про призначення експертизи ,  тому у суду відсутні підстави вважати  відеодоказ  змонтованим.
Таким чином, колегія суддів наявні в справі докази, підтверджують факт вчинення позивачем порушення  ч. 8 ст. 182 КУпАП, та правомірно взято до уваги судом першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: прийняття постанови без розгляду справи, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, який є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення, з перевищенням відповідачем повноважень по притягненню до відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.8 ст. 121).
За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч.ч. 2, 3  ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 5  ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 256  цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  статтею 185-3  цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, і накладати адміністративні стягнення та враховуючи склад вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 8  ст. 121 КУпАП , зафіксоване у режимі відеозапису, обов`язку скласти в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення інспектор поліції не мав, а тому посилання апелянта на порушення відповідачем процедури розгляду адміністративної справи, колегія суддів відхиляє.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 по справі № 646/395/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова