ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року		Справа № 380/5107/20 пров. № А/857/7253/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Затолочного В.С., Курильця А.Р.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року (суддя Клименко О.М., м.Львів, повний текст складено 29 березня 2021 року) за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області до Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова про припинення експлуатації приміщень,-
ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області (далі – Головне управління, ДСНС відповідно) звернулося до суду із позовом до Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова (далі – МЦПТО) в якому просило зупинити експлуатацію приміщень (які використовуються як навчальний корпус та гуртожиток) будівлі МЦПТО за адресою: 79053, Львівська область, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 195 (далі – Адреса), до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року (далі – Рішення суду), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року (далі – Постанова суду), позов задоволено.
05.03.2021 відповідач звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання Рішення суду (далі – Заява), яка мотивована тим, що фінансове становище МЦПТО не дозволяє йому негайно виконати приписи відповідача щодо усунення виявлених порушень, а тому існує необхідність у відстроченні виконання Рішення суду на шість місяців, а саме до вересня 2021 року.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року в задоволенні Заяви відмовити.
Не погодившись із постановленою ухвалою, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким Заяву задовольнити.
В апеляційній скарзі покликається на доводи, що наведені ним у Заяві та, які зводяться до відсутності коштів для встановлення та обладнання протипожежної сигналізації на будівлю навчального корпусу за Адресою.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні Заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено виняткових обставин та не долучено на їх підтвердження доказів, що ускладнюють виконання Рішення суду або роблять його неможливим.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 378 КАС за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Частиною третьою вказаної статті Кодексу передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Згідно частини четвертої статті 378 КАС вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Таким чином, підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк, при цьому зазначений строк не може перевищувати один рік.
Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто, такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
У даній справі Головне управління, на виконання вимог статей 68, 70 Кодексу цивільного захисту України та статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі – Закон №877-V), звернулося до суду з вимогою зупинити експлуатацію приміщень (які використовуються як навчальний корпус та гуртожиток) будівлі МЦПТО за Адресою, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення.
При зверненні із Заявою МЦПТО, серед іншого, посилається на те, що відсутність фінансування унеможливлює оперативне усунення виявлених перевіркою порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту.
Також, заявник наводить перелік вчинених дій, спрямованих на усунення порушень (звернення до Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Міністерства освіти і науки України з проханням виділити кошти для встановлення і обладнання протипожежної сигналізації).
При вирішенні розглядуваної Заяви, суд апеляційної інстанції враховує те, що захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель навчального закладу є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, застосування відповідного заходу реагування є санкцією за порушення вимог законодавства у сфері техногенної та/або протипожежної безпеки, яка покликана унеможливити виникнення аварій та/або надзвичайних подій до усунення порушень.
При цьому, застосовуючи такі санкції, суд не покладає своїм рішенням обов`язку усунути виявлені порушення, відповідно, воно не носить зобов`язального характеру і його виконання потребує лише зупинення роботи вказаних в судовому рішенні об`єктів.
Таким чином, обставини, на які посилається відповідач в своїй Заяві, свідчать не про об`єктивну неможливість виконати рішення суду, так як його виконанням в даному випадку буде припинення експлуатації відповідачем об`єктів МЦПТО, що знаходиться в межах його можливостей, а про намагання усунути виявлені порушення, що не є виконанням рішення суду.
Варто зазначити, що при проведенні роботи щодо повного усунення виявлених порушень, відповідач, в силу вимог частини п`ятої статті 4 Закону 877-V, може звернутися до Головного управління із відповідним повідомленням про усунення ним усіх встановлених порушень та щодо відновлення роботи після призупинення.
Такий захід реагування, як зупинення роботи закладу має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень і, як наслідок, спрямований саме на оперативне вчинення відповідною особою дій. 
Крім того, задоволення Заяви та, як наслідок, продовження експлуатації будівлі не обладнаної системою протипожежного захисту, спричиняє реальну загрозу життю та здоров`ю населення та потенційно може призвести до травмування та загибелі людей, а також завдання значних матеріальних збитків.
Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівняні з інтересом щодо використання приміщення для проведення навчального процесу.
Більше того, відстрочення виконання рішення суду здійснюється у виняткових випадках і є правом, а не обов`язком суду, а відповідне рішення приймається суддею на основі закону та власних переконань.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її та скасування ухвали суду першої інстанції немає.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 373 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального центру професійно-технічної освіти художнього моделювання і дизайну м.Львова залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 20 травня  2021 року.