ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5670/21 Справа № 199/4884/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Бондаренко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Прокуратури Дніпропетровської області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року по справі за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради про визнання добросовісним набувачем, - 

В С Т А Н О В И В:

       У липні 2018 року Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.
       Позов мотивований тим, що додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2016 року у справі № 202/5382/16-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа- Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та визнання права власності. Вказаним рішенням за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
       Державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Рудь-Міхарзаятовою О.В., 18 листпада 2016 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
       Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 листопада 2016 року ОСОБА_2 відчужила вказану вище квартиру на користь ОСОБА_1 .
       Позивач вважає, що спірна квартира має бути витребувана у відповідача, оскільки рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська скасоване, квартира є комунальною власністю м. Дніпра, вибула з володіння міської ради незаконно.
       Зважаючи на викладене вище, позивач просить витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 .
       У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради про визнання добросовісним набувачем, за яким просила суд визнати за нею добросовісним набувачем квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 25 листопада 2016 року з ОСОБА_2 .
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року вищезазначені позови об`єднані в одне провадження.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки та додаткового рішення, у задоволенні позову керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради та у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.
       Рішення суду мотивовано тим, що позивач не ставить питання про визнання договору купівлі-продажу недійсним, на час вирішення справи він є чинним, суд вважає, що позов про витребування майна з чужого незаконного володіння є передчасним, а тому задоволенню не підлягає. Що стосується позову ОСОБА_1 , то суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлена недобросовісність покупця – ОСОБА_1 при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири, а тому встановлення добросовісним набувачем в судовому порядку не вимагається.
       В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області просила рішення суду та додаткове рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позову скасувати та ухвалити нове в цій частині, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
       Предметом перегляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині первісних позовних вимог керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. 
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не ставить питання про визнання договору купівлі-продажу недійсним, на час вирішення справи він є чинним, а тому суд вважав, що позов про витребування майна з чужого незаконного володіння є передчасним і задоволенню не підлягає.
       З таким висновком суду апеляційний суд погодитись не може. 
       Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України No9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.
       Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. 
       Велика Палата Верховного Суду у п. 6.25. постанови від 15.10.2019 по справі №911/3749/17 та у п. 86 постанови від 14.11.2018 по справі № 183/1617/16 звертала увагу, що власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав.
       Вирішуючи спір в частині первісного позову прокуратури, суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, помилково вважав, що позов про витребування майна з чужого незаконного володіння є передчасним та дійшов помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог прокуратури.
       Між тим, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю Дніпровської міської ради.
       Квартира на підставі ордера на житлове приміщення № НОМЕР_1 на підставі рішення засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 № 6 від 11 липня 2003 року була видана ОСОБА_3 та членам його сім`ї: дружині ОСОБА_2 , сину ОСОБА_4 .
       Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2016 року у справі № 202/5382/16-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа – Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та визнання права власності. Вказаним рішенням за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
       18 листопада 2016 року державним реєстратором Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Рудь-Міхарзаятовою О. В. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру.
       Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 листопада 2016 року ОСОБА_2 відчужила вказану вище квартиру на користь ОСОБА_1 .
       Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2016 року у справі № 202/5382/16-ц скасовано, а ухвалою цього ж суду від 27 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.
       Звертаючись до суду із позовом у цій справі, керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради просив витребувати майно з незаконного володіння ОСОБА_1 , яке вибуло від власника поза його волею.
       Правовий механізм захисту порушеного права, обраний позивачем у спорі, відповідає віндикації, яка застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
       Згідно з частиною першою статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави.
       Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором було придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у таких випадках: якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
       Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
       Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
       Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю Дніпровської міської ради.
       Також встановлено, що вибуло вказане майно від власника на підставі додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2016 року у справі № 202/5382/16-ц, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Однак у подальшому вказане судове рішення було скасовано, що підтверджує факт вибуття майна від власника поза його волею.
       Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги закону, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду та додаткове рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог прокуратури скасувати та ухвалити нове в цій частині, про задоволення позовних вимог прокуратури про витребування від ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 .
       Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового в цій частині про задоволення позовних вимог прокуратури.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційні скарги Прокуратури Дніпропетровської області — задовольнити.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року в оскаржуваній частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння — скасувати та ухвалити нове в цій частині.
       Позовні вимоги керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння — задовольнити.
       Витребувати від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ 26510514) квартиру №23, розташовану за адресою: вул. Котляревського, 11А в м. Дніпро (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1094332112101).
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида

                                                                                       І.Ю. Ткаченко