ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 325/9/21         Головуючий у 1 інстанції: Смокович М.В.
Провадження № 22-ц/807/1386/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 року                                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кримської О.М., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Заболотної Римми Валентинівни на заочне рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № б/н від 05 жовтня 2016 року у розмірі 49903,10 грн.
Позов обґрунтований тим, що 05 жовтня 2016 року між АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4600,00 грн., що підтверджується довідкою про умови кредитування. Відповідач згідно з ч.1 ст.634 ЦК України підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та у розмірі, встановленому договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки "Універсальна" та 84,0 % - для картки "Універсальна голд". Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 22 листопада 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 61 101,83 гривень, в тому числі: 49 903,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11 198,73 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Однак, позивач на свій розсуд вимагає від боржника лише частину суми заборгованості за кредитом, яка становить 49 903 гривні 10 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 49903,10 грн., а також покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 102,00 грн.
Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості за кредитним договором б/н від 05.10.2016 року в розмірі 10 706 грн. 09 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині позовних вимог, у яких судом відмовлено, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача тіла кредиту в повному обсязі. З виписки по руху коштів, яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково погашав наявну заборгованість. Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі також зазначено, що суми, які просить стягнути АТ КБ "ПриватБанк" належним чином обґрунтовані та підтверджені. Але судом першої інстанції не враховано, що відповідач скористався сервісом "Миттєва розстрочка", замовивши підряд 6 таких послуг протягом квітня-травня 2018р., які діють протягом десяти місяців.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України вбачається, що у порядку спрощеного 
позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до пп. 1, 2 ч. 
6 статті 19 ЦПК України належать справи з ціною позову, що не перевищує 100 розмірів 
прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справи незначної складності.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задово-ленню з наступних підстав.
Частково задовольняючи вимоги банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що вказана сума утворилась не лише з суми 
(тіла) кредиту, але також містить в собі включені банком суми процентів і пені. Тому, з урахуванням співвідношення використаних та внесених на погашення кредиту коштів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суми боргу за кредитом у розмірі 10 706,09. Також судом було вилучено із заборгованості нараховані після закінчення строку дії картки платежі.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджується, що 05.10.2016р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір шляхом ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав у позивача кредитну картку, відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент.

Згідно з Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт, відповідач мав погашати кредит щомісячно до 25 числа кожного місяця в сумі 7 % від розміру заборгованості, але не менше 50 грн.
Відповідно до довідки про зміни умови кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 05.10.2016 року, йому була надана картка № НОМЕР_1 . Кредитний ліміт 05.10.2016 року встановлено в розмірі 2 900,00 грн., 05.10.2016 року кредитний ліміт зменшено до 2 900,00 грн.; 06.10.2016 року кредитний ліміт збільшено до 4 000,00 грн., 31.01.2017 року кредитний ліміт збільшено до 4 600,00 грн., 16.05.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

Згідно довідки АТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_1 була надана наступна картка: НОМЕР_1 (дата відкриття 05.10.2016 року, термін дії до 10/18).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, у відповідача виникла прострочена заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим банком нарахована позичальнику сума заборгованості станом на 22 листопада 2020 року в сумі 61 101 гривень 83 копійки, із них: 49 903,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11 198,73 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

Разом з тим, позивач в позові просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 лише частину суми заборгованості в розмірі 49 903,10 гривні, яка складається із заборгованості за кредитом.
Вирішуючи питання про стягнення заборгованість за тілом кредиту, суд правильно вдався до перевірки цієї заборгованості, що є обов`язком суду. Перевіркою розрахунку та підстав нарахування заборгованості, суд з`ясував, що заявлена банком до стягнення сума кредиту складається не лише з суми отриманих коштів, а містить в собі відсотки і пеню, погашені, зокрема, за рахунок кредитних коштів, які збільшили тіло кредиту. 

Суд вказував, що ці нарахування здійснені до закінчення строку дії картки обґрунтовано та правомірно, але банк і після спливу строку дії картки - 01.11.2018 року, яка не була перевипущена, продовжував їх нарахування. Тому суд перевірив всі нарахування, які банком здійснено після 01.11.2018р. 
Відповідно до положень пунктів 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12, 2.1.1.2.13 Умов та правил, карта діє в межах визначеного строку. Після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії, банком випускається карта на новий термін, за що клієнтом вноситься плата згідно діючих тарифів.
Як роз`яснено в пунктах 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Вказане стосується також і пені.

Оскільки кредитна карта відповідача діяла до жовтня 2018 року включно, і відповідно до довідок банку не перевипускалась, то у банку відсутні підстави для нарахування процентів та пені після спливу строку дії картки, тобто після 31.10.2018 року.

Тому суд виключив нарахування, вчинені банком після 31.10.2018р.у вигляді пені та відсотків, які визначені на період кредитування.

В апеляційній скарзі банк вказує, що судом не враховано, що банком нараховувались платежі за послугою «Миттєва розстрочка» за шістью договорами, які відповідач уклав самостійно, за допомогою своєї діючої кредитної картки в межах встановленого кредитного ліміту, про що надає до апеляційної скарги паспорти споживчого кредитування у кількості шести, підпис на яких підтверджується ОТП-паролем на фінансовий номер телефону клієнту ( а.с. 123-146). 
Але колегія з цього приводу зазначає, що судом першої інстанції такі обставини були встановлені та суд вказував, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач користувався послугами банку "Миттєва розстрочка", яка одночасно та додатково була встановлена банком відповідачу.
Тому, суд першої інстанції вказував, що він погодився із нарахованими банком сумами платежів за послугою "Миттєва розстрочка" і "страхування кредитного ліміту" навіть з 01.11.2018р. (після спливу строку дії картки) по 23.10.2020р. в загальному розмірі 16 274,74 грн.
А тому ці обставини судом перевірялись, та ним обґрунтовано включено в суму заборгованості всі нараховані банком платежі за «Миттєвою розстрочкою», але остаточно внесені відповідачем кошти перекрили борг, який визначено судом за вирахуванням відсотків та пені, які були передбачені на період кредитування, але нараховувались банком і після цього. 
Отже сума боргу за кредитом становить 10706,09 грн. і розраховується так: (25 093,66 + 16274,74) - 30662,31 = 10706,09 грн., що є вірним, як пересвідчилась колегія.

Крім того, в апеляційній скарзі банк вказує про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків згідно ст. 625 ЦПК, у чому йому було відмовлено судом. 

Втім, вказаний довід апеляційної скарги не заслуговує на увагу оскільки при подачі позовної заяви відповідна вимога банком не була заявлена. Позивач скористався своїми правами на власний розсуд та в позові просив стягнути з боржника заборгованість тільки за простроченим тілом кредиту. Тому суд першої інстанції взагалі не міг вирішувати цих вимог, оскільки діяв в межах позову, що відповідає приписам статті 13 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Тому відповідно до вимог статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Заболотної Римми Валентинівни залишити без задоволення. 

Заочне рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 14 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                         Маловічко С.В.

Судді:                                                                                          Кримська О.М.

                        Подліянова Г.С.

Дата документу 14.06.2021 Справа № 325/9/21