Номер провадження: 22-ц/813/2906/21 
Номер справи місцевого суду: 495/639/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря – Кузьмук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , зацікавлена особа – Департамент охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штаб оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:
ІІ ОПИСОВА ЧАСТИНА
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просила визнати втраченими документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військового квитка, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця ІІ категорії.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що згідно із послужним списком ОСОБА_2 , архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 11 листопада 2020 року № 3/94220, начальник зв`язку батальйону – командир взводу десантно-штурмового батальйону 66 окремої мотострілкової бригади. Старший лейтенант ОСОБА_2 закінчив Ульянівське вище військове командне училище зв`язку у 1977 році, прибув з військової частини НОМЕР_1 КВО 18 травня 1981 року згідно із наказом № 157 зарахований до списків військової частини та до 03 травня 1983 року проходив службу в Радянських військах, направлених на надання військової допомоги ДРА. Брав участь у бойових діях, у роботах з ліквідації на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги. У зв`язку з цим заявник, як член сім`ї загиблого учасника бойових дій, ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зверталася неодноразово до органів соціального захисту населення та Пенсійного фонду України з приводу перерахунку пенсії. Однак, на момент нарахування пенсії, не могла довести статус загиблого чоловіка, оскільки всі документи військовослужбовця, що були йому видані в СРСР, чоловік втратив у 1993 році, а при зверненні щодо їх відновлення до військового комісаріату, було встановлено, що частина документів з особової справи ОСОБА_2 була знищена, оскільки за результатом направлення запитів до архівів, отримано архівні довідки, відповідно до яких, при розформуванні частини документи були знищені.
Справа неодноразово розглядалась судами, зокрема.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення – задоволено. Визнано втраченими документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військового квитка, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця ІІ категорії.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником були надані відповідні докази, які підтверджують факт військової служби ОСОБА_2 , а також його участь в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС. Оскільки відповідні посвідчення та військовий квиток були втрачені, заявник подала до суду відповідну заяву про становлення факту, що має юридичне значення, яка підлягає до задоволення.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » залишено без задоволення. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, немає.
Постановою Верховного Суду від 11.11.2020 року касаційну скаргу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ) задоволено частково. Постанову апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду обґрунтована тим, що доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права, а саме: вказано, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу, на пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.
08.12.2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями встановлено наступний склад суду: головуючий суддя – Князюк О.В., судді: Погорєлова С.О., Таварткіладзе О.М.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року цивільну справу за апеляційною скаргою оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , зацікавлена особа – Департамент охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штаб оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення - прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24 квітня 2021 року на 11:30 год.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції розглянув справу за участю штабу оперативного управління «Південь», що не є юридичною особо, і являється структурним підрозділом управління оперативного командування «Південь», тому не можуть виступати як сторона по вказаній справі. Водночас на думку апелянта, суд не взяв до уваги клопотання оперативного управління від 18 квітня 2017 року, в якому останній повідомляє суд про неможливість приймати участь у справі штабу оперативного командування «Південь» як заінтересована особа. Разом з тим заявниця не надала суду першої інстанції підтвердження того, що її чоловік військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , тому апелянт просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с. 95-97).
12.12.2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зокрема, позивач вважає, що аргументи, наведені апелянтом, в апеляційній скарзі не відповідають дійсності, а тому просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 156).
28 квітня 2021 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду від представника Департаменту соціальної та сімейної політики обласної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі зацікавленої особи за наявними у справі доказами.
В судове засідання 29 квітня 2021 року з`явилися ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Інші учасники справи до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили. Про дату, ча та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за вказаною явкою сторін.

ІІІ МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 , являється вдовою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про смерть (а.с. 8,9). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був ветераном війни, учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, військовослужбовцем офіцерського складу
В матеріалах справи міститься архівні довідки Міністерства оборони України №8728 від 10.03.2009 року, № 5459/1 від 10.12.2010 року, № 5184 від 08.08.2007 року, а також Міністерства оборони Російської Федерації № 3/94220 від 11.11.2010 року щодо послужного списку, відповідно до яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальник зв`язку батальйону - командир взводу десантно-штурмового батальйону 66 окремої мотострілкової бригади, старший лейтенант, закінчив Ульянівське вище військове командне училище зв`язку в 1977 pоці. Прибув з військової частини НОМЕР_1 КВО, 18.05.1981 року згідно із наказом № 157 зарахований до списків військової частини п.п. НОМЕР_3 . 03.05.1983 року відповідно до наказу № 133 командира взводу зв`язку десантно-штурмового батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_4 (ініціали як у відповідних документів) вважати таким, що здав справи та посаду та вибув до УК, КВО (а.с. 10-12, 17-24, 27).
Окрім того, в матеріалах справи міститься довідка Міністерства оборони від 07.07.1987 року № 400, видана старшому лейтенанту ОСОБА_2 про те, що він в складі в/ч НОМЕР_4 (зона Прип`ять) з 25.05.1986 року по 20.06.1986 року брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС (а.с. 26).
Разом з вказаними документами заявник надала до суду копію газети «Советское Приднестровье» за 24.11.1993 року, відповідно до оголошення в якій повідомляється, що втрачені документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військовий квиток, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця II категорії вважаються недійсними, а також листи, які підтверджують її звернення до органів соціального захисту населення щодо втрати документів її чоловіком (а.с. 16, 19).
Згідно ст. 234 ЦПК України, в чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення редакції, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, в тій же редакції, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 1 ст. 256 ЦПК України, в попередній редакції, визначений перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом. Разом з тим частиною 2 вказаної статті передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлено також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна та припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 258 ЦПК України в тій же редакції, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.
За обставинами даної справи заявником були надані відповідні докази, які підтверджують факт військової служби ОСОБА_2 , а також його участь в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС. Так, в зв`язку з тим, що відповідні посвідчення та військовий квиток були втрачені, заявник подала до суду відповідну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.
Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аналіз апеляційної скарги штабу оперативного командування «Південь Міністерства оборони України свідчить про те, що в апеляційній скарзі вказувалося про неповідомлення судом першої інстанції штабу про судове засідання 03 жовтня 2017 року.
З врахуванням наведеного апеляційний суд звертає увагу на те, що посилання апелянта щодо того, що стаття 256 ЦПК України містить вичерпний перелік категорій справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є безпідставними, адже в законі міститься пряма вказівка щодо того, що в судовому порядку можуть бути встановлені також й інші факти, що мають юридичне значення.
Щодо інших доводів апелянта, зокрема в частині заперечення щодо того, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив питання щодо залучення належних заінтересованих осіб в справі, адже заявником не було підтверджено, що її чоловік ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а Штаб оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України, який являється структурним підрозділом управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_2 ), не є юридичною особою та не може бути стороною в справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне. В тому випадку, якщо в особи, яку не було залучено до участі в справі, наявні докази, які спростовують позицію суду першої інстанції, тобто, власне, спростовують факт, який просить встановити заявник (факт втрати документів з особової справи – військового квитка та посвідчення про право на пільги та посвідчення чорнобильця ІІ категорії), така ситуація буде мати значення в контексті того, що особа не була притягнута до участі в суді першої інстанції та володіла інформацією, яка спростовувала факти, на які посилається заявник. В іншому ж випадку такі обставини не являються підставою для скасування рішення суду першої інстанції, який дійшов правильного висновку та правильно вирішив справу по суті. Інші доводи апеляційної скарги правового значення для вирішення справи по суті не мають.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.
Колегія суддів приймає доводи штабу оперативного командування «Південь Міністерства оборони України про неповідомлення судом першої інстанції штабу про судове засідання 03 жовтня 2017 року.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, проте судом було допущено порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції. З огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а рішення суду першої інстанції скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - задовольнити частково.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 жовтня 2017 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення яким заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Департамент охорони здоровя та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації, головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, штаб оперативного командування «Південь» Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Визнати втраченими документи з особової справи старшого лейтенанта ОСОБА_2 , а саме: військового квитка, посвідчення про право на пільги, посвідчення чорнобильця II категорії.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 30.04.2021 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк
Судді:                                                          С.О. Погорєлова 
О. М. Таварткіладзе