РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року
м. Рівне

Справа № 567/217/18
Провадження № 22-ц/4815/731/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Гордійчук  С. О.         
суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,
секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державне підприємство "СЕТАМ", Острозький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),  ОСОБА_2 , 
треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк "Укргазбанк", ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року, ухвалене в складі судді Назарука В.А., у справі № 567/217/18,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "СЕТАМ", Острозького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.02.2018 року ДП «Сетам» були організовані та проведені електронні торги із реалізації предмету іпотеки: будівлі заправки з навісом (Д), будівлі складу (Ж), будівлі мийки (Г), будівлі гаражів (В), будівлі гаражів (Б), будинку тракторної бригади (А), які розташовані в АДРЕСА_1 .
За результатами проведення електронних торгів був складений протокол проведення електронних торгів за №314452, відповідно до якого їх переможцем став ОСОБА_2 .
15.06.2018 року начальником Острозького РВ ДВС затверджено акт про проведені електронні торги.
Вважає, що арештоване майно було передано на реалізацію ДП "СЕТАМ" та вподальшому реалізовано 01.02.2018 для ОСОБА_2 без виділення його частки в майні та без повідомлення його, як співвласника майна, про торги, вартість майна та його уцінки, що призвело до порушення його прав та обов`язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», можливості стати учасником проведення торгів за визначеною ціною та до початку проведення торгів чи протягом строку їх призначення виконати свої обов`язки перед стягувачем.
Окрім того, посилається на те, що реалізація спірного майна, яке є предметом іпотеки, здійснювалась державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором, а не шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з урахування положень Закону України «Про іпотеку» за яким таке звернення можливе лише на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, спірне майно було передано ДП «СЕТАМ» не як предмет іпотеки, у зв`язку з чим організатором торгів було порушено вимоги Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року №2710/5, а також державний виконавець не мав право виставляти майно на торги за боргами боржника перед іншими особами, відмінними від особи іпотекодержателя та передати майно на реалізацію без згоди іншого співвласника.
Зазначає, що ДП «СЕТАМ» не дотримані вимоги ст.43 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця про день, час і місце проведення торгів та про початкову ціну реалізації майна, пункту 9 розділу III Порядку щодо змісту повідомлення, а також пункту 6 розділу IX Порядку щодо проведення других електронних торгів предмета іпотеки в місячний строк із дати проведення перших електронних торгів.
Враховуючи наведене позивач вважає, що допущені під час організації та проведення електронних торгів порушення вимог чинного законодавства призвели до порушення його прав та законних інтересів, як співвласника реалізованого на електронних торгах майна.
Просив суд про задоволення позовних вимог.
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року в задоволені позовних вимог відмовлено.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження своїх вимог про визнання електронних торгів недійсними, внаслідок порушення правил проведення електронних торгів та про наявність підстав для визнання результатів електронних торгів недійсними.
В апеляційній скарзі,  ОСОБА_1  посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також вважаючи, що рішення прийнято без повного та всебічного з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та позовні вимоги задоволити. 
Покликається на те, що нерухоме майно, яке було реалізоване під час електронних торгів було придбане під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, а тому, вважається спільною сумісною власністю подружжя.
Зазначає, що у відповідності до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» для звернення стягнення на вищезгадане майно, зокрема шляхом реалізації його на прилюдних електронних торгах, державний виконавець повинен був звернутись до суду з поданням про виділення частки боржника з цього майна для її подальшої реалізації.
Окрім того, зазначає, що під час реалізації арештованого майна (предмету іпотеки) були порушені вимоги Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431.
У відзивах на апеляційну скаргу, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", Державне підприємств "Сетам", заперечують доводи останньої, просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
У письмових поясненнях ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у зв`язку з її безпідставністю, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року залишити без змін.
В судове засідання сторони не з`явилися про причини неявки суд не повідомили. Крім того, 20 травня 2021 року на адресу суду повернувся конверт адресований на ім`я позивача ОСОБА_1  з відмітку "про закінчення терміну зберігання". Однак, позивач вважається належним чином повідомлений про судове засідання у справі призначене на 10 червня 2021 року відповідно до приписів ст.ст. 64, 130 УПК України та з огляду на наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення його представнику ОСОБА_5 .
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення відповідає.
Установлено, що 22.02.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №МСБ/02/2013/К.
З метою забезпечення виконання указаного договору, того ж дня між банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки №МСБ/02/2013/І, посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Ковальчук Л.Я. за реєстровим №236 предметом якого є нерухоме майно: будівля заправки з навісом (Д-1), піднавіс (Є) з навісом(є), будівля складу (Ж), будівля мазутосховища (Б), будівля мийки (Г), будівля гаражів (В), будівля гаражів (Б), будинок тракторної бригади (А), які знаходяться в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно.
Окрім того, 22.02.2013 року між банком та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки №МСБ/02/2013/П за яким він зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору МСБ/02/2013/К від 22.02.2013.
17.03.2015 Острозьким районним судом Рівненської області ухвалено рішення у справі №567/1472/14-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу та стягнуто з них, як солідарних боржників на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1013985,03 грн. боргу та 3654 грн. судових витрат. На виконання даного рішення судом було видано виконавчий лист від 11.06.2015 №567/1472/14-ц.
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29.07.2016 у справі № 567/296/16-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором із солідарних боржників задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , як солідарних боржників 379055,62 грн. боргу, штраф за нестрахування предмету іпотеки у розмірі 159280,40 грн. та по 4037 грн. судових витрат з кожного. На виконання даного рішення судом було видано виконавчий лист №567/296/16-ц.
23.06.2015 старшим державним виконавцем Острозького районного відділу ДВС Воронецькою К.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №47938787 за виконавчим листом №567/1472/14-ц від 11.06.2015.
06.11.2015 старшим державним виконавцем Острозького районного відділу ДВС Воронецькою К.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №49237775 за виконавчим листом №567/1472/14-ц від 11.06.2015.
16.11.2015 старшим державним виконавцем відділу ДВС по даному виконавчому провадженню винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 
17.11.2015 року ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами цього виконавчого провадження.
08.12.2015 ОСОБА_1 звертався в АБ «Укргазбанк» щодо переведення існуючого боргу ОСОБА_6 згідно рішення суду у справі №567/1472/14-ц, мотивуючи це тим, що він здійснює підприємницьку діяльність у предметі іпотеки та з метою запобігання втрати даного майна.
08.12.2015 державним виконавцем проведено опис та арешт вищезазначеного майна, про що було складено відповідний акт. Зауважень або заяв осіб, що були присутні під час опису майна, в тому числі ОСОБА_1 , не було. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_1 
08.02.2016 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ПП «Експерт-Рівне-Консалт» і дана постанова направлена для подальшого виконання зазначеному підприємству та до відома сторонам виконавчого провадження.
04.10.2016 державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №49237775 до зведеного виконавчого провадження. Аналогічну постанову від 04.10.2016 винесено щодо виконавчого провадження №5232514. Зведене виконавче провадження було перереєстроване за новим номером ЄДРВП - 52510762.
11.12.2017 відповідно до ч.5 ст.57 Закону України “Про виконавче провадження” сторонам було направлено повідомлення про вартість описаного та арештованого майна, яка станом на 21.11.2017 становила 1774109 грн.
За результатами проведених електронних торгів з продажу зазначеного арештованого майна, що є предметом іпотеки, 01.02.2018 переможцем електронних торгів щодо придбання лоту №258514 визнано ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом від 01.02.2018 №314452.
15.06.2018 року начальником Острозького РВ ДВС складено акт про проведені електронні торги та акт про реалізацію предмета іпотеки на ім`я ОСОБА_2 , що відповідає вимога Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
У пунктах 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що «відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Апеляційний суд вірно вказував, що до предмета доказування в даній справі належало дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів (розділ 5); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7)». Разом із тим порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статей 55, 85 цього Закону)».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) зроблено висновок, що «право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. На думку Великої Палати Верховного Суду, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18)».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 477/653/17 (провадження № 61-25848св18) вказано, що: «стаття 578 ЦК України передбачає, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Як встановлено вище, при укладенні іпотечного договору 06 квітня 2007 року ОСОБА_2 надала у належній формі згоду на передачу жилого будинку її колишнім чоловіком ОСОБА_3 в іпотеку ПАТ «Мегабанк». З 16 вересня 2013 року вона була зберігачем майна на підставі акта державного виконавця про опис і арешт майна, який містив посилання про передачу майна на реалізацію. З моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання за нею права власності на 1/2 частку жилого будинку ОСОБА_2 за здійсненням державної реєстрації вказаного права не зверталася. Про визнання за нею права власності на частину будинку ОСОБА_2 не повідомляла ні іпотекодержателя, ні державного виконавця, ні ДП «Сетам». Апеляційним судом також встановлено, що неповідомлення ОСОБА_2 про проведення електронних торгів не вплинуло на їх результат, порушень прав ОСОБА_2 при проведені торгів не встановлено. На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що реалізація іпотечного майна відбулася у порядку та у спосіб, передбачений нормами матеріального права, тому відсутні правові підстави для визнання їх недійсними».
Установлено, що 22 лютого 2013 року ОСОБА_1 надав згоду ОСОБА_6 на передачу майна в іпотеку, а також погодився на відчуження даного майна, у випадку порушення кредитних зобов`язань ОСОБА_6 перед АБ «Укргазбанк», яке в подальшому було реалізоване на електронних торгах.
Таким чином, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані в кредит грошові кошти, внаслідок укладення кредитного договору, також виникло зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.
ОСОБА_1 надаючи свою згоду ОСОБА_6 на передачу нерухомого майна в іпотеку банку, усвідомлював можливість настання негативних наслідків (в тому числі і для дружини, як співвласника іпотечного майна) у випадку невиконання та/або неналежного виконання ОСОБА_6 умов договору іпотеки, в тому числі можливість задоволення АБ «Укргазбанк» власних майнових вимог ОСОБА_6 за рахунок предмета іпотеки.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що звернення стягнення на спірне нерухоме майно шляхом його реалізації на прилюдних торгах призвело до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 на належну йому частку в спільному майні подружжя.
Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними. 
Будь які докази про те, що позивачем у встановленому порядку оскаржувалися дій державного виконавця у виконавчому провадженні відсутні.
Апеляційним судом при розгляді справи не встановлено порушення прав і законних інтересів осіб, які оспорюють торги та порушень, які вплинули на результати електронних торгів.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
За наведених обставин суд першої інстанції, обґрунтовано вважав, що позивачем не надано належних доказів про те, що обставини, на які він посилається у позовній заяві, вплинули на результати торгів, чим порушено його права. Доказів на підтвердження вимог про визнання електронних торгів недійсними, внаслідок порушення правил проведення електронних торгів та про наявність підстав для визнання результатів електронних торгів недійсними також не надано.
Доводи наведені в апеляційній скарзі є ідентичними доводам позовної заяви, які були предметом розгляду суду першої інстанції та яким надана належна правова оцінка.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 17 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 червня 2021 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.
Судді : Ковальчук Н.М.
                                                                                          Шимків С.С.