УХВАЛА

31 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/3667/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кролевець О. А., 

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 

на рішення Господарського суду Одеської області
у складі колегії суддів: Мостепаненко Ю. І., Лічман Л. В., Погребна К. Ф.  
від 08.07.2020 та
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Будішевська Л. О., Поліщук Л. В., Таран С. В.
від 15.10.2020

за позовом ОСОБА_2 
до Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон"
треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
про визнання недійсними рішень загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 у справі № 916/3667/19 позовні вимоги задоволено повністю: визнано недійсними рішення загальних зборів Обслуговуючого кооперативу "Автостоянка "Електрон", які оформлені протоколом загальних зборів № 1 від 17.03.2019. 

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 у справі № 916/3667/19 залишено без змін.

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 із клопотанням про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.11.2020 для розгляду справи № 916/3667/19 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Студенець В. І. - головуючий, судді: Баранець О. М., Мамалуй О. О.

Ухвалою від 09.12.2020 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у касаційній скарзі не зазначено жодної з підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржнику надано строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, та роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.  

Ухвалою від 18.01.2021 Верховний Суд повернув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19, оскільки скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги належним чином: не наведено конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень, визначену (визначені) у частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

28 квітня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду через "Скриню" з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 із повторним клопотанням про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 11.05.2021 для розгляду справи № 916/3667/19 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Студенець В. І. - головуючий, судді: Баранець О. М., Мамалуй О. О.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.05.2021 № 29.3-02/1196, у зв`язку із перебуванням судді Студенця В. І. на лікарняному, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи Господарського суду Одеської області № 916/3667/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 12.05.2021 для розгляду справи № 916/3667/19 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Губенко Н. М. - головуючий, судді: Бакуліна С. В., Кондратова І. Д.

Перевіривши матеріали повторно поданої касаційної скарги ОСОБА_1 , Судом встановлено, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: 
пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах ; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;  
пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Крім того, у разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Водночас заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини 3 статті Господарського процесуального кодексу України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, Суд установив, що в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Наведене не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Крім того, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст оскаржуваної постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 складений 19.10.2020, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 було 09.11.2020 включно (з урахуванням вихідних днів), після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений. При цьому скаржник мав право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга була б подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Із касаційної скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 ОСОБА_1 вдруге звернувся 28.04.2021, про що свідчить дата на штампі Верховного Суду "Скриня", тобто після перебігу строку, встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, проте із повторним клопотанням про його поновлення. 

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, ОСОБА_1 зазначає, що 12.11.2020 ним було подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 разом із клопотанням про поновлення строку з відповідним обґрунтуванням причин пропуску встановленого законом процесуального строку для подання касаційної скарги. Скаржником наголошено, що після повернення касаційної скарги на підставі ухвали Верховного Суду від 18.01.2021, зокрема, вжиті відповідні заходи по усуненню недоліків. Таким чином, з урахуванням викладеного в клопотанні від 12.11.2020, просить поновити строк для подання касаційної скарги та прийняти зазначену повторну скаргу до касаційного провадження.

Розглянувши наведені обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що підстави, зазначені скаржником у клопотанні, не можуть вважитися поважними з огляду на таке.

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається, а підстави, наведені у повторному клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження з урахуванням первісного клопотання від 12.11.2020, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від самого скаржника. ОСОБА_1 не зазначено поважних причин невиконання вимог Господарського процесуального кодексу України, зокрема, пункту 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу, та ухвали Верховного Суду від 09.12.2020 про залишення первісно поданої касаційної скарги без руху, що стало наслідком її повернення на підставі пункту 4 статті 174 та частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України. В ухвалі від 18.01.2021 про повернення касаційної скарги Суд зазначив, що від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначено, що виключний перелік підстав касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції визначений для більшості судових справ, які мають подібні правовідносини, до викладених у постановах Верховного Суду, а справа № 916/3667/19 не має прямих аналогів у практиці Верховного Суду через прийняття неправосудного рішення за наявності в матеріалах справи великої кількості належним чином не досліджених доказів. При цьому підставами касаційного оскарження ОСОБА_1 визначив невиконання вимог частини 1, 2 статей 269 та 278 Господарського процесуального кодексу України, статей 55, 167 Господарського кодексу України. Разом з тим, Судом встановлено, що у заяві не зазначено жодної конкретної з підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (конкретний пункт частини 2 статті 287 цього Кодексу).

Поряд із цим, повторна касаційна скарга, подана ОСОБА_1 , всупереч зазначеному в повторному клопотанні про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги, про вжиття відповідних заходів по усуненню недоліків, знов містить такі ж недоліки як і первісна, хоча і в ухвалі від 09.12.2020 і в ухвалі від 18.01.2021 Верховний Суд роз`яснив, що саме має містити касаційна скарга при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 

Судом також враховується, що в повторно поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № 916/3667/19 отримана ним 27.01.2021. Однак ОСОБА_1 не вказує причин повторного звернення з касаційною скаргою лише 28.04.2021. 

Крім того, Суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на клопотання про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги, від 12.11.2020, оскільки в ньому викладені підстави і обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень при первісному зверненні до Верховного Суду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02) також визначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57). 

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 залишається без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом:
-          зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав) у спосіб, передбачений пунктом 5 частини 2 статті 290 цього Кодексу;
-          наведення інших підстав/обґрунтувань для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 та пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

У Х В А Л И В:

1. Підстави, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19, визнати неповажними.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2020 у справі № 916/3667/19 залишити без руху.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така касаційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню скаржникові.

5. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі не наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження або визнання наведених інших підстав неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                          Н. М. Губенко

Судді                                                                                                           С. В. Бакуліна 

                                                                                                            О. А. Кролевець