ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5111/21 Справа № 175/1515/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 39 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Солодовій І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року
по справі за позовом ОСОБА_2  до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-  
В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку по АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через відсутність документів, які б посвідчували його особу. Лише після отримання 23 квітня 2015 року паспорта громадянина України ним була подана вказана заява. Однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи це тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. З урахування викладеного, просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк 4 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 . 
        Рішення суду мотивовано тим, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини обумовлено поважними причинами. 
        Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
        Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2020 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зокрема встановлено, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не була залучена до участі у даній справі, а оскаржуване рішення суду безпосередньо стосується її прав, як спадкоємця третьої черги за законом після смерті ОСОБА_3 . Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав поважними причини пропуску позивачем строку на прийняття спадщини.
        Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
        Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
        Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 16 березня 2012 року на користь ОСОБА_4 , однак ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до моменту відкриття спадщини. 
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_1 від 18 травня 1950 року, в якому в графі «мати» зазначено ОСОБА_5 ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00015557483 від 07 липня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про матір – ОСОБА_7 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про народження №298 від 03 серпня 1988 року, серія НОМЕР_2 від 09 липня 2013 року, в графі «батько» зазначено ОСОБА_6 (том 1, а.с.8, 11, 12).
Батько позивача, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Як вбачається із спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини крім позивача також звернулася ОСОБА_1 , посилаючись на те, що є двоюрідною сестрою спадкодавця (а.с.46)
Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. від 20 травня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що родинні стосунки між ними не підтверджено (том 1 а.с.77)
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року скасовано постанову приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Юрченко Л.Л. від 20 травня 2015 року про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року в частині скасування вищевказаної постанови від 20 травня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Отже, на час розгляду справи, постанова приватного нотаріуса Дніпропетровського райнного нотаріального округу Юрченко Л.Л. від 20 травня 2015 року, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 була чинною, а тому єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_2 .
Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1269 ЦПК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до положень п.3 глави 10 наказу Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що діяв на момент відкриття спадщини, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. 3.4. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. 3.5. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., від 01 липня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки пропущено строк на прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини (том 1 а.с.78)
        Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.
        Судом встановлено, що до листопада 2014 року ОСОБА_2 вів жебрацький спосіб життя без певного місця проживання, про смерть ОСОБА_3 не знав і не міг знати, дізнався від ОСОБА_8 у листопаді 2014 року, паспорту він ніколи не отримував та ніяких документів про встановлення його особи не мав, тому не міг своєчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. 
        Як вбачається з копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 , документ був виданий лише 23 квітня 2015 року Синельниківським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (том 1 а.с.6).
        З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його дядька ОСОБА_3 .
        Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2020 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак ОСОБА_1 не було залучено до участі у даній справі, чим саме порушено її права, не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення такий факт встановлено не було, та була чинною постанова приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. від 20 травня 2015 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її двоюрідного брата ОСОБА_3 .
        Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав поважними причини пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, незгоди з рішенням суду, однак висновків суду не спростовують.
        З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
        Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Судді: Н.М.Деркач

М.М.Пищида