ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5790/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                          судді-доповідача Чумака С.Ю.,
                                                     суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
секретар судового засідання  Рубан А.В. 
за участі представника відповідача Прокоф`єва Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 160/5790/20 (суддя І інстанції – Кальник В.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

третя особа: Приватне акціонерне товариство «ВТБ БАНК»,     

В С Т А Н О В И В :

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.03.2019 № 0006941304, № 0006951304 та № 0006961304, прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020  року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на підставі акта перевірки від 30.11.2018 № 69495/04-36-13-04/ НОМЕР_1 прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.03.2019 № 0006941304, № 0006951304, № 0006961304. Проте жодних листів щодо проведення перевірки та її результатів позивач не отримував. На думку апелянта, перевірка, за наслідками якої прийняті зазначені податкові повідомлення-рішення, проведена незаконно. Вказала, що всі зобов`язання за кредитним договором від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5 виконано в повному обсязі та будь-які спори за вказаним договором відсутні, отже жодного анулювання (прощення) заборгованості за кредитом не було здійснено, а відбулось погашення боргу у повному обсязі. Також зауважила, що про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача не було повідомлено належним чином, що вказує на порушення його прав.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Розгляд справи призначений на 6 квітня 2021 року, проте відкладений на 29 квітня 2021 року у зв`язку з клопотанням представника позивача, що вона має симптоми схожі на COVID-19, на підтвердження чого суду надано довідку про звернення до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Позивач та її представник в судове засідання 29 квітня 2021 року не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки позивач контактувала із близькою людиною, яка виявилась інфікованою COVID-19. У зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, у відкладенні розгляду справи відмовлено.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «ВТБ БАНК» укладено кредитний договір від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5, предметом якого є надання банком позичальникові грошових коштів (кредит) на таких умовах: 84320 доларів США, строк кредитування – 20 років до 08.05.2028, проценти за користування кредитом – 14 % річних (а.с. 38-42).

30.03.2017 ПАТ «ВТБ БАНК» сформовано на адресу позивача повідомлення про анулювання (прощення) боргу № 597/400-2, відповідно до якого загальний розмір суми боргу, що підлягає анулюванню (прощенню) за кредитним договором від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5 станом на 30.03.2017 складає 3119510,07 грн, з них за основним боргом – 2274019,73 грн, що є гривневим еквівалентом 84098,03 доларів США. Одночасно звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованої банком заборгованості за кредитним договором, а також сплати військового збору, зобов`язання зі сплати якого передбачено п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Вказане повідомлення отримано ОСОБА_1 30.03.2017, про що міститься відповідний підпис останньої на повідомленні про анулювання (прощення) боргу від 30.03.2017 № 597/400-2 (а.с. 106).

У той же день ПАТ «ВТБ БАНК» видав позивачу довідку про відсутність заборгованості. (а.с. 48)

Головним управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказу від 08.10.2018 № 5748-п (а.с. 15) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за наслідками чого складений акт від 30.11.2018 № 69495/04-36-13-04/ НОМЕР_1 (а.с. 21-29).

Актом перевірки від 30.11.2018 № 69495/04-36-13-04/ НОМЕР_1 встановлено такі порушення:

1) п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;
2) абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 409179,55 грн;
3) п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, в результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік в розмірі 34098,3 грн.

На підставі зазначено вище акта Головним управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 07.03.2019 № 0006941304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями – 409179,55 грн, за штрафними санкціями – 102294,89 грн (а.с. 30);

- податкове повідомлення-рішення від 07.03.2019 № 0006961304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за податковими зобов`язаннями – 34098,3 грн, за штрафними санкціями – 8524,58 грн (а.с. 32);

- податкове повідомлення-рішення від 07.03.2019 № 0006951304, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 170,00 грн (а.с. 31).

Рішенням Державної податкової служби України від 17.04.2020 № 13798/0/99-00-08-09-04-06 скаргу адвоката Сітко Ірини Василівни Івахи Євгена Вікторовича від 31.03.2020 на податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 07.03.2019 № 0006941304, № 0006951304, № 0006961304 залишено без розгляду (а.с. 35-37).

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума основного боргу (кредиту) 2274019,73 грн анульована за самостійним рішенням ВАТ «ВТБ БАНК» та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ, є додатковим благом ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у позивача був наявний обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію. Разом з тим, позивачем у встановлені строки зазначений обов`язок виконано не було, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно визначено позивачу грошове зобов`язання та застосовано штрафні санкції шляхом прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Крім того, положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки не було жодних угод про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ 
Відповідно до пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

У цьому випадку, підставою для призначення позапланової перевірки стало те, що контролюючим органом встановлено неподання ОСОБА_1 податкової декларації у зв`язку із отриманням у 2017 році додаткового блага від ВАТ «ВТБ БАНК».

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п. 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області направлявся на адресу позивача запит від 24.07.2018 № 43640/04-36-13-12 про надання копій документів та пояснень щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага від АТ «ВТБ БАНК» на суму 2274019,73 грн, проте конверт з відправленням повернуто на адресу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Судом першої інстанції також правильно встановлено, що позивач належним чином повідомлялась про призначення позапланової перевірки шляхом направлення засобами поштового зв`язку відповідних документів на її податкову адресу, проте конверт з документами повернуто без вручення. (а.с. 65, 67)

За викладених обставин, у контролюючого органу виникло право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 на підставі наказу від 08.10.2018 № 5748-п (а.с. 66).

Також листом від 09.10.2018 позивача запрошено до контролюючого органу для підписання акту перевірки на 30.11.2018. (а.с.  67).

За таких обставин, твердження позивача про те, що контролюючим органом порушено порядок призначення та проведення позапланової перевірки спростовується наявними у матеріалах справи доказами, наказ про проведення документальної позапланової перевірки у встановленому порядку не скасовано, а також не є предметом спору у цій справі, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Стосовно змісту встановленого під час проведення перевірки порушення, апеляційний суд зазначає про таке.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України (у редакції чинній на момент прощення заборгованості), платниками податку є, зокрема, фізична особа – резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п. 179.1 ст. 179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб – до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п. 179.7 ст. 179 ПК України).

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід – будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку – боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. (пп.  «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

За змістом пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України – будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

У свою чергу, згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага – кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає у цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

З матеріалів справи встановлено, що третьою особою надано до суду письмові пояснення, згідно з якими в порядку ст. 605 ЦК України АТ «ВТБ БАНК» 30.03.2017 припинив зобов`язання позивача по кредитному договору від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5 шляхом прощення суми заборгованості у загальному розмірі 3119510,07 грн, де заборгованість за основною сумою складає 2274019,73 грн, відповідно до повідомлення про анулювання (прощення) боргу від 30.03.2017 № 597/400-2. На підтвердження таких пояснень АТ «ВТБ БАНК» надано суду копію повідомлення про анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5, в якому позивачем власноручно зроблено запис про отримання. (а.с. 119-120).

Доказів на спростування цих обставин позивачем суду не надано.

Зазначена у повідомленні сума була відображена Банком у звіті 1-ДФ, як дохід виплачений на користь ОСОБА_1 , та взята контролюючим органом під час визначення суми грошового зобов`язання, що відповідає вимогам чинного законодавства України (а.с. 121-128). 

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума коштів у розмірі 2274019,73 грн анульована за самостійним рішенням ПАТ «ВТБ БАНК» та включена до податкового розрахунку за формою 1-ДФ є додатковим благом ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у позивача був наявний обов`язок нарахувати та сплатити з такої суми податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подати до контролюючого органу відповідну декларацію.

Разом з тим, позивачем у встановлені строки зазначений обов`язок не виконано, у зв`язку з чим контролюючим органом правомірно визначено позивачу грошове зобов`язання та застосовано штрафні санкції шляхом прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно відхилені посилання представника позивача, що відповідно до довідки ПАТ «ВТБ БАНК» від 30.03.2017 № 601/400-2 всі зобов`язання за кредитним договором від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5 виконано в повному обсязі, оскільки така довідка лише засвідчує факт відсутності заборгованості за зазначеним кредитним договором та видана у день анулювання Банком заборгованості.

Позивач вважає, що зміст довідки підтверджує факт погашення нею заборгованості, проте не надала суду жодних доказів сплати боргу – платіжних доручень або інших банківських документів тощо.  

Натомість, як правильного висновку дійшов суд першої інстанції, така заборгованість відсутня у зв`язку з прийняттям ВАТ «ВТБ БАНК» рішення про прощення кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5 шляхом анулювання суми основного боргу (кредиту) та суми процентів. Докази протилежного (платіжні доручення, квитанції), як зазначено вище, позивачем не надавались.

Крім того, оскільки кредитні зобов`язання існували в доларах США, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке. 

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, за змістом наведеної норми для її застосування законодавцем встановлено певну передумову, а саме сума боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті попередньо, тобто до дати прощення (анулювання) боргу, повинна бути змінена у зобов`язанні за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

За переконанням апеляційного суду така зміна повинна бути зафіксована укладенням певної угоди між фінансовою установою та боржником про зміну валюти зобов`язання, оскільки саме з датою такої зміни законодавець пов`язав алгоритм визначення розміру додаткового блага платника податку.

Відповідно, якщо зміна валюти до прощення (анулювання) суми боргу за кредитним договором не змінювалась, то підстави для застосування пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України відсутні.

Разом з тим, з моменту укладання кредитного договору від 01.07.2008 № 51Ф-ІК-5 між Банком та позивачем не укладалось договорів, якими було б змінено валюту зобов`язання з долара США на гривню, доказів протилежного суду не надано.

Також, у повідомленні про анулювання боргу від 30.03.2017 зазначено, що сума прощеної заборгованості за основним боргом складає 2274019,73 грн і є еквівалентом 84098,03 доларів США. Отже, зазначені відомості підтверджують, що на момент прощення заборгованості валюта зобов`язання була встановлена у доларах США і на гривню не змінювалась.

Щодо зазначення гривневого еквіваленту прощеної суми боргу, апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 35.1 ст. 35 ПК України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. А відтак, визначення гривневого еквіваленту обумовлено виключно метою виконання податкового зобов`язання, у зв`язку з чим доводи апелянта, що датою зміни валюти зобов`язання є дата анулювання кредитної заборгованості банком, є безпідставними. 

Отже, положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки угода про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором між банком та позивачем не укладалась.

Аналогічні висновки стосовно застосування зазначених норм матеріального права викладені Верховним Судом у постановах від 03.06.2019 у справі № 826/945/17 та від 05.11.2019 по справі № 821/465/17.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
За результатами розгляду справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач під час прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
Оскільки за приписами ч. 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, а справа згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повний текст судового рішення складений 5 травня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 160/5790/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення 29 квітня 2021 року і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
       
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко