ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1498/21 Справа № 175/3531/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання - Гулієва М.І.о.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності.
       В обґрунтування позову зазначила, що між позивачем та ОСОБА_1 від 02 березня 2007 року було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 у борг 25000 гривень строком на 10 років.
       На забезпечення зазначеного договору позики ОСОБА_1 надав позивачу ключі від належних родичам останнього гаражів: № НОМЕР_1 , загальною площею 36,9 кв.м. у автогаражному кооперативі АДРЕСА_4 № НОМЕР_2 , загальною площею 51,8 кв.м. у автогаражному кооперативі АДРЕСА_3 садового будинку № НОМЕР_3 у садівничому товаристві «Кримське урочище» загальною площею 34,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 240,2 кв.м.; земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0943 га (кадастровий номер 1210100000:07:371:0003).
       Також відповідач надав позивачу проект будівництва майнового комплексу загальною площею 1775,0 кв.м., за отримані від позивача в борг гроші, розташованого (з врахуванням зміни найменувань вулиць та населених пунктів) за адресою: АДРЕСА_2 . 
        ОСОБА_2 зазначає, що вона фактично з березня 2007 року й до цього часу постійно відкрито та добросовісно користується зазначеним майном. Грошові кошти ОСОБА_1 до цього часу не повернув. Усі ці роки володіла зазначеним майном без жодного титулу (правових підстав), хоча й щиро вважала, що володіє зазначеним майном на законних підставах.
       Враховуючи зазначене, позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно:
       - майновий комплекс, загальною площею 1775,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
       - гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 36,9 кв.м. у автогаражному кооперативі АДРЕСА_4
       - гараж № НОМЕР_2 , загальною площею 51,8 кв.м. у автогаражному кооперативі АДРЕСА_3
       - садового будинку № НОМЕР_3 у садівничому товаристві «Кримське урочище» загальною площею 34,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5
       - житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 240,2 кв.м. (т.1, а.с.3-6).
       Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності - відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та направити справу за підсудністю до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права (т.2, а.с. 36-40).
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
       Частинами 1, 2 статті 27 ЦПК України встановлено, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
       Враховуючи зміст позовних вимог, даний позов повинен розглядатись у суді за правилами виключної підсудності по місцезнаходженню нерухомого майна, щодо якого заявлені вимоги щодо права власності.
       Встановлено, що даний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності.
       Частиною 1 ст. 378 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
       Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.
       Колегія суддів аналізуючи обставини справи, а також матеріали справи приходить до висновку про відсутність поважних причин для незаявлення клопотання про порушення правил підсудності справи під час розгляду судом першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 мав можливість та звертався до суду з клопотаннями, надавав заяви, подавав апеляційні скарги, тобто користувався своїми правами в повній мірі.
       Доводи апеляціної скарги про те, що відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд справи, тому він не міг скористатися своїми процесуальними правами не заслуговують на увагу з огляду на таке.
       Згідно з частиною першою, четвертою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
       Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
       З матеріалів справи вбачається, що вся судова кореспонденція, зокрема, і судові повістки про розгляд справи, надсилалася за адресою, наявною у матеріалах справи, проте відповідач її не отримував. Разом з тим, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вказана та сама адреса, на яку направлялася вся судова кореспонденція.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року- залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: