Ухвала
 
20 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 131/442/20
провадження № 61-6231ск21
                                         
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                      Зайцева А. Ю.,
розглянув касаційну скаргу Фермерського господарства «Божнюкове» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 лютого               2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 07 квітня                   2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Божнюкове» про розірвання договору оренди земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фермерського господарства «Божнюкове» (далі - ФГ «Божнюкове») про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Неменка Іллінецького району Вінницької області померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина. Для оформлення спадщини після смерті матері               ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Іллінецького районного нотаріального округу Нікітчук Н. А., яка відкрила спадкову справу за                          № 114/2018. Позивач прийняла спадщину на земельну ділянку площею 4,3987 га, яка находиться на території Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області за межами с. Неменка, кадастровий номер 0521210100:04:000:0028. 15 грудня 2011 року між ФГ «Божнюкове» в особі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки. Договір зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі за № 052120004004790 від 23 березня 2012 року. Дана земельна ділянка передана ФГ «Божнюкове» землевласником ОСОБА_2 згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди від 23 березня 2012 року. На даний час у позивача, як власника успадкованої земельної ділянки виникла необхідність у веденні особистого сільськогосподарського виробництва та використання успадкованої земельної ділянки для власних потреб.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі, укладений 15 грудня 2011 року в с. Неменка між орендодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ФГ «Божнюкове», що зареєстрований у Відділі Держкомзему у Іллінецькому районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 березня 2012 року за                                № 052120004004790.
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 лютого  2021 року позов задоволено.
 
Розірвано договір оренди землі, укладений 15 грудня 2011 року в с. Неменка між орендодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ФГ «Божнюкове», що зареєстрований у Відділі Держкомзему у Іллінецькому районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 березня 2012 року за № 052120004004790.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року залишено без змін.
 
15 квітня 2021 року засобами електронного зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від представника ФГ  «Божнюкове» - адвоката Божнюк Д. Ю. надійшла касаційна скарга на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 лютого              2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 07 квітня                     2021 рокуу вказаній цивільній справі, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) -  2 270 грн.
Зі матеріалів касаційного провадження вбачається, що ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн). 
Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.      
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Зазначення у постанові Вінницького апеляційного суду від 07 квітня                      2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.  
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
Фермерського господарства «Божнюкове» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Божнюкове» про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                       Є. В. Коротенко
 
         В. С. Жданова
 
         А. Ю. Зайцев