ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2485/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами  Державного агентства рибного господарства України, Приватного підприємства «Антіас», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,  Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Азов-3000», Приватного підприємства «РКП Маяк», Приватного підприємства «Марфіш», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року в адміністративній справі (суддя у 1 інстанції Артоуз О.О.) за позовом   Приватного підприємства «Група науково-промислових досліджень»   до   Державного агентства рибного господарства України, треті особи:     Приватне підприємство «Марфіш»,   Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,   Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Вариор»,   Приватне підприємство «РКП Маяк»,   Приватне підприємство «Приватне мале підприємство «Азов-3000»,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Технопарк Донбас»,   Приватне підприємство «Антіас», Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «Рибпром»,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфіш Плюс»,   Приватне підприємство «Юртика»,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобус»,   Колективне підприємство «Генічеський Рибколгосп «Ревхвиля»,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Риф»,   Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс Маш»,   Приватне підприємство «Юте»,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Дюкарь»,   Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 ,   Товариство з обмеженою відповідальністю «Почерк»,   Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 ,   Фізична особа-підприємець ОСОБА_6     про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Група науково-промислових досліджень»   звернулося до суду з позовом до Державного агентства рибного господарства України, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства від 21.02.2020 року №33-ОД «Про розподіл між користувачами кількості різноглибинних тралів для промислу тюльки». 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства від 21.02.2020 року №33-ОД «Про розподіл між користувачами кількості різноглибинних тралів для промислу тюльки». Стягнуто на користь Приватного підприємства «Група Науково-промислових досліджень» судовий збір у розмірі 2123 гривень 02 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державного агентства рибного господарства України. 
Не погодившись з вказаним рішенням Державне агентство рибного господарства України, Приватне підприємство «Антіас», Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Приватне підприємсто «Приватне мале підприємство «Азов-3000», Приватне підприємство «РКП Маяк», Приватне підприємство «Марфіш», Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи та неповне з`ясування обставин справи, просять скасувати вказане рішення та відмовити у задоволені позову.  
В поданих апеляційних скаргах скаржниками було зазначені наступні доводи.  Так, однією з підстав для задоволення позову є висновок суду першої інстанції щодо незастосування відповідачем графіку використання знарядь лову під час прийняття оскаржуваного наказу, проте вказаний графік не передбачений жодним нормативно-правовим актом з питань регулювання промислового рибальства і тому не може бути застосований при розподілі знарядь лову та суд не зазначив джерела права, яким цей графік передбачений. Також суд зазначив, що під час підготовки спірного наказу не були враховані будь-які дані з органів державної статистики, проте необхідність отримання органами рибоохорони від органів державної статистики інформацію про обсяг виловлених біоресурсів кожного користувача за 4 роки не передбачена Порядком здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на контительному шельфі України (далі Порядок №992). Крім того, судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду у справі №808/1277/18 щодо застосування абз.4 п.27 Порядку №992. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи слідує, що Приватне підприємство «Група науково-промислових досліджень» зареєстровано 22.04.2004 року, основними видами діяльності за КВЕД-2010: 03.11 Морське рибальство, 03.21 морське рибництво (аквакультура); 10.20 перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків, 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками, 47.23 роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах, 72.19 дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.
28.12.2018 року Приватному підприємству «Група науково-промислових досліджень» видано Дозвіл №87 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах).
16.12.2019 року та 20.02.2020 року до Азовського басейнового управління Держрибагенства України (Азовський рибоохоронних патруль) позивачем подано заяву, відповідно до якого підприємство просить встановити йому як одному з кожного користувачів, що надали заяви – кількість суден/плавзасобів та 1 (одного) знаряддя лову трал для лову тюльки у 2020 році з метою недопущення дискримінації під час проведення промислового лову тюльки тралом.
Для розгляду заяв Азовський рибоохоронний патруль 21.02.2020 року провів засідання комісії, до складу якої увійшли представники Азовського рибоохоронного патруля, представники користувачів водних біоресурсів та представники громадських об`єднань (за згодою).
На підставі результатів розгляду заяв користувачів, проведеного комісією з розгляду заяв поданих користувачами на розподіл кількості знарядь лову та у зв`язку з тим що чисельність різноглибинних тралів, заявлених користувачами водних біоресурсів для добування (вилову) тюльки перевищує встановлені обмеження 21.02.2020 року заступником начальника управління – начальником ВРП №1 Азовського рибоохоронного патруля Державного агентства рибного господарства Азовського басейновим управлінням прийнято наказ №33-ОД «Про розподіл між користувачами кількості різноглибинних тралів для промислу тюльки, відповідно до якого кожному користувачу водних біоресурсів, що подав письмову заяву, встановлено кількість різноглибинних тралів для промислу тюльки в Азовському морі пропорційно даним державної статистики та органів рибоохорони за останні чотири роки, що передують розрахунковому, про обсяг добутих (виявлених) користувачем водних біоресурсів у середньому на рік: ФОП ОСОБА_2 – 2; ФОП ОСОБА_1 – 1; ТОВ «Вариор» - 1, ПП «РКП «Маяк» - 1, ПМП «Азов 3000» - 1, ТОВ «Технопарк Донбас» - 1, ПП «Антіас» - 1, ТОВ «ТД Рибпром» - 1, ПП «Марфіш» - 1, ТОВ «Інтерфіш Плюс» - 1, ПП «Юртика» - 1, ТОВ «Глобус» - 1, КП «Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» - 1, ТОВ «Риф» - 1, ФОП ОСОБА_3 – 1, ТОВ «Сервіс Маш» - 1, ПП «ЮТЕ» - 1; ТОВ «Дюкар» - 0, ПП «ГНПД» - 0, ФОП ОСОБА_4 – 0, ТОВ «Почерк» - 0, ФОП ОСОБА_7 – 0, ФОП ОСОБА_6 – 0.
21.02.2020 року за вих. №2-5-17/379-20 на адресу позивача відповідачем надіслано повідомлення, відповідно до якого зазначено що згідно наказу від 21.02.2020 року №33-ОД різноглибинний трал для промислу тюльки в Азовському морі йому не розподілено.
Згідно з листа від 05.03.2020 за вих. №2-5-17/494-20 відповідачем, зокрема, зазначено, що розподіл кількості різноглибинних тралів для промислу тюльки Азовський рибоохоронний патруль здійснював відповідно до вимог пункту 27 Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 №992. Розрахунок кількості тралів для кожного користувача здійснювався за формулою: С=(А х 18) : В, де: С – кількість розподілених тралів; А – середній вилов водних біоресурсів користувачем за останні чотири роки (тонн); 18 – кількість тралів, дозволених Режимом рибальства в Азовському морі у 2020 році; В – загальний середній вилов водних біоресурсів користувачами, які подали заяви, за останні чотири роки (тонн).
Не погодившись з наказом відповідача №33-ОД від 21.02.2020 року, позивач оскаржив його до суду. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що пункт 27 Порядку №992 передбачає встановлення кожному користувачу кількості знарядь лову пропорційне обсягу добутих водних біоресурсів. Така методика, на думку суду, передбачає встановлення кожному з користувачів водних біоресурсів кількості суден/плазасобів та (або) знарядь лову для промислу водних біоресрусів пропорційно певним показникам. Разом з тим, відповідачем доказів встановлення, зокрема, позивачеві під час застосування такої методики    кількості знарядь лову для промислу хамси суду не надано. Крім того, представник відповідача зазначив, що будь-які дані з органів статистики, що були враховані при здійсненні розрахунку, у відповідача відсутні. Також відповідачем не надано будь-яких інших даних, що були враховані при здійсненні розрахунку. З огляду на наведене, при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не було    дотримано вимог п. 27 Порядку №992, щодо встановлення кожному з користувачів    водних біоресурсів    кількості знарядь лову, пропорційно    даним державної статистики та органів рибоохорони за останні чотири роки, що передують розрахунковому,  а тому відповідач під час прийняття спірного наказу    діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України    та необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.
Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено основні засади діяльності та державного регулювання в галузі рибного господарства, збереження та раціонального використання водних біоресурсів, порядок взаємовідносин між органами державної влади, місцевого самоврядування і суб`єктами господарювання, які здійснюють рибогосподарську діяльність у внутрішніх водних об`єктах України, внутрішніх морських водах і територіальному морі, континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні України та відкритому морі.
Статтею вказаного 1 Закону визначено, що рибальство це добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах.
Відповідно до п. 26 Порядку №992 Держрибагентство з метою збереження водних біоресурсів та забезпечення їх раціонального використання, попередження негативного впливу промислу на умови навколишнього природного середовища у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) може встановлювати обмеження щодо промислового навантаження під час використання водних біоресурсів.
Обмеження щодо промислового навантаження під час використання водних біоресурсів встановлюються згідно з рішеннями науково-промислової ради Держрибагентства, що прийняті на підставі наукових обґрунтувань, поданих науковими установами, що належать до сфери управління Держрибагентства або Національної академії аграрних наук.
Обмеження зазначаються відповідно до законодавства у правилах рибальства та режимах промислу, що затверджуються наказом Мінагрополітики та розроблені для кожного рибогосподарського водного об`єкта (його частини).
Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 05.02.2020 року №69 затверджено Режим рибальства в басейні Азовського моря у в 2012 році.
Відповідно до п.п.3  п.11 вказаного  Режиму рибальства в басейні Азовського моря у в 2012 році допускається промисел тюльки: кошільними неводами та різноглибинними тралами (розмір по верхній підборі до 38 м) з кроком вічка у кутці а = 6,5 мм у районах та в строки, передбачені Правилами рибальства для промислу цього об`єкта кошільними неводами. Загальна кількість тралів - 18 одиниць; ставними неводами у п`ятикілометровій прибережній зоні Азовського моря від маяка Бирючий острів до краю Білосарайської коси - з 15 лютого до 31 травня; ставними неводами у Таганрозькій затоці - до 15 червня; кількість ставних неводів у Таганрозькій затоці не обмежується.
Відповідно до п.18 вказаного Режиму Територіальний орган Держрибагентства здійснює централізований збір і узагальнення даних про вилучення водних біоресурсів у період проведення меліоративного відлову в басейні Азовського моря. Узагальнена інформація після закінчення відловів передається до Держрибагентства та Державної Азовської морської екологічної інспекції.
Згідно з п.20 цього Режиму розподіл знарядь добування (вилову) між користувачами водних біоресурсів для тих випадків, коли кількість знарядь добування (вилову) обмежено (підпункти 1-5 пункту 11 цього Режиму), здійснює територіальний орган Держрибагентства за письмовими заявами користувачів водних біоресурсів. Заяви мають бути подані користувачами водних біоресурсів не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до початку промислу. У заявах користувачів мають зазначатися судна, заплановані для використання на промислі і зареєстровані в Судновій книзі України або Державному судновому реєстрі України (як за власниками/фрахтувальниками), їх назва або бортовий номер, порт реєстрації, місце базування, номери ІМО та міжнародні позивні (у разі наявності). Територіальний орган Держрибагентства для розгляду поданих заяв утворює комісію, що є консультативно-дорадчим органом, до складу якої входять представники територіальних органів Держрибагентства, користувачі водних біоресурсів, а також можуть бути залучені представники громадських об`єднань та асоціацій користувачів водних біоресурсів (за згодою), які здійснюють спеціальне використання водних біоресурсів на цьому рибогосподарському водному об`єкті (його частині). Розгляд поданих заяв здійснюється комісією з дотриманням вимог  пункту 27  Порядку та з урахуванням резерву добування (вилову) для кожного об`єкта промислу, визначеного наказом Мінекоенерго про затвердження квот добування водних біоресурсів загальнодержавного значення, з метою визначення нерозподіленого залишку знарядь добування (вилову) пропорційно резерву добування (вилову). За результатами розгляду поданих заяв територіальний орган Держрибагентства у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку промислу видає наказ про розподіл знарядь добування (вилову) та суден флоту рибної промисловості між користувачами водних біоресурсів та не пізніше ніж за три робочих дні до початку промислу надсилає такий наказ із зазначенням номерів бирок до Держрибагентства.
У разі наявності залишку нерозподіленої кількості знарядь добування (вилову) допускається подання заяв та їх розгляд пізніше визначеного строку.
Розподіл між користувачами водних біоресурсів бирок для маркування знарядь добування (вилову) у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), передбачений  пунктом 34  Порядку, здійснюється відповідно до наказу територіального органу Держрибагентства з урахуванням наказу про розподіл знарядь добування (вилову) між користувачами водних біоресурсів, який не пізніше ніж за три дні до початку промислу надсилається до Держрибагентства.
Так, за змістом п. 27 Порядку №992 у разі коли загальна кількість заявлених користувачами водних біоресурсів для промислу, плавзасобів або знарядь лову не перевищує встановлених обмежень щодо промислового навантаження під час використання водних біоресурсів, дозволяється застосування всіх заявлених суден/плавзасобів та знарядь лову.
Якщо чисельність заявлених користувачами водних біоресурсів для добування (вилову) водних біоресурсів суден/плавзасобів або знарядь лову перевищує встановлені обмеження щодо промислового навантаження під час використання водних біоресурсів, кожному з користувачів водних біоресурсів встановлюється кількість суден/плавзасобів або знарядь лову для промислу водних біоресурсів, щодо яких:
- визначено ліміти та розподілені частки добування (вилову) водних біоресурсів, - пропорційно часткам добування (вилову) водних біоресурсів, що розподілені між користувачами водних біоресурсів:
- ліміти не встановлюються, або для промислу водних біоресурсів, щодо яких встановлений прогноз допустимого вилову, - пропорційно даним державної статистики та органів рибоохорони за останні чотири роки, що передують розрахунковому, про обсяг добутих (виловлених) користувачем водних біоресурсів в середньому на рік.
В разі коли розрахована в один із вказаних способів для конкретного користувача водних біоресурсів кількість знарядь лову виявилась меншою, ніж дозволена мінімальна кількість таких знарядь для одного судна/плавзасобу, однієї бригади, ланки, користувач водних біоресурсів не має права використовувати такі знаряддя лову.
З наведеного вище слідує, що застосування того чи іншого порядку розподілу тралів згідно з положеннями п. 27 Порядку №992 залежить від того чи встановлено ліміти на добування біоресурсів.
Статтею 28 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що  спеціальне використання водних біоресурсів (крім любительського рибальства та використання ресурсів, запаси яких формуються виключно шляхом їх штучного розведення) здійснюється відповідно до лімітів та прогнозів допустимого вилову. З метою збереження та забезпечення раціонального використання окремих водних біоресурсів, які інтенсивно експлуатуються та/або характеризуються відповідно до наукових обґрунтувань наукових установ, що входять до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, незадовільним станом, встановлюються ліміти промислового вилову на наступний календарний рік, які в подальшому розподіляються на квоти.
У ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» (далі Закон №3677-VI) визначено, що ліміт спеціального використання водних біоресурсів (загальнодопустимий улов) - обсяг вилучення з природного середовища (вилову, добування, збирання) конкретних видів водних біоресурсів на конкретному водному об`єкті, встановлений на певний проміжок часу з метою попередження перевищення прогнозу допустимого вилову; прогноз допустимого вилову - можливий обсяг вилову водних біоресурсів у рибогосподарському водному об`єкті або районі промислу на промисловий сезон, що визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, на підставі науково-біологічних обґрунтувань та може змінюватися (уточнюватися) під час здійснення промислу на основі результатів нових наукових досліджень про стан запасів водних біоресурсів.
Згідно з ст. 15 Закону № 3677-VІ, державний облік, державний моніторинг, державний кадастр водних біоресурсів, а також державний облік та державний реєстр рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) ведуться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, з метою визначення сучасного стану, планування, організації і здійснення заходів щодо охорони водних біоресурсів, їх раціонального використання та відтворення.
Так, Державний облік водних біоресурсів здійснюється шляхом наукових досліджень, пов`язаних з визначенням чисельності водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах, а також контролю за одержанням достовірної інформації про обсяги т використання, загибелі або знищення.
Органи рибоохорони, відповідно до ст.10 Закону № 3677-VІ, серед інших повноважень, мають право вимагати від суб`єктів рибного господарства подання звітів про обсяги спеціального використання водних біоресурсів та контролювати їх достовірність.
Відповідно до ст. 35 Закону № 3677-УІ, суб`єкти рибного господарства зобов`язані вести облік обсягів використання водних біоресурсів та надавати у встановленому порядку інформацію органам, що здійснюють проведення державного моніторингу, ведення державного обліку та державного кадастру водних біоресурсів.
Відповідно до п.45 Порядку № 992, звіт про обсяги добутих (виловлених) водних біоресурсів користувачі водних біоресурсів подають у паперовому або електронному вигляді територіальному органові Держрибагентства:
- щомісяця до 5 числа;
- щотижня - після використання більш як 70 відсотків визначеного обсягу ліміту або прогнозу допустимого вилову певного виду водних біоресурсів;
-          щодня - після використання більш як 90 відсотків визначеного обсягу ліміту або прогнозу допустимого вилову певного виду водних біоресурсів.
У разі досягнення користувачем водних біоресурсів 100 відсотків обсягу ліміту або прогнозу допустимого вилову певного виду водних біоресурсів їх добування (вилов) забороняється.
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26.01.2016 року № 17, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 201/28331 від 09.02.2016 ркоу, затверджена форма звіту про обсяги вилучених біоресурсів.
Тобто, органи рибоохорони є тим органом, який отримує від користувачів звітні дані, узагальнює їх та використовує в процедурах регулювання промислу, визначення часток та розподілу знарядь лову.
Стосовно висновку суду першої інстанції, що під час прийняття спірного наказу відповідачем не враховані дані з органів державної статистики слід зазначити наступне.
Так, згідно з ст.21 Закону України «Про державну статистику», первинні дані, отримані органами державної статистики від респондентів під час проведення статистичних спостережень, а також адміністративні дані щодо респондентів, отримані органами державної статистики від органів, що займаються діяльністю, пов`язаною із збиранням та використанням адміністративних даних, є конфіденційною інформацією, яка охороняється Законом і використовується виключно для статистичних цілей у зведеному знеособленому вигляді.
Поширення статистичної інформації, на підставі якої можна визначити конфіденційну статистичну інформацію щодо конкретного респондента, забороняється. Статистична інформація, отримана органами державної статистики у процесі статистичних спостережень, не може вимагатися державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими юридичними особами, об`єднаннями громадян, посадовими та іншими особами з метою використання для прийняття рішень до конкретного респондента.
Таким чином, отримання будь-яких даних з органів державної статистики щодо виловів кожного користувача суперечить чинному законодавству, а відтак суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що відповідачем протиправно не було враховані дані з органів державної статистики. 
Також суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що згідно з пункту 27 Порядку №992 при вирішенні питання щодо розподілу знарядь лову законодавець вимагає встановити не кількість часу, впродовж якого користувач водних біоресурсів має право здійснювати промисловий лов риби, а кількість знарядь лову, яка виділяється кожному із користувачів. При цьому кожне із знарядь лову прирівнюється до неподільної одиниці, яку неможливо розподілити на кілька користувачів водних біоресурсів. 
В даному випадку, знаряддя лову були розподілені всім 23 користувачам, які подали відповідні заяви, але приступити до промислу з використанням тралу змогли лише ті, хто мав більші показники виловів за 4 роки та отримав право на використання тралу.
Слід зазначити, що позивачем не доведено того факту, що відповідачем під час прийняття спірного рішення було використано невірні показники виловів за 4 роки та не надано доказів, що позивач має більші такі показники ніж особи які отримали розподілені трали. 
Висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не застосовано графік використання знарядь лову під час прийняття оскаржуваного наказу є хибними, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства, якими було б передбачені застосування такого графіку.
При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що доводи, які стали підставою для задоволення позову у цій справі спростовуються висновками Верховного Суду в постанові від 02.10.2019 року у справі №808/1277/18, предметом розгляду якої є аналогічні правовідносини що і у справі №280/2485/20.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним застосувати висновки Верховного Суду у справі №808/1277/18. 
Також слід зазначити, що азовське море є морем спільного використання України та Російської Федерації згідно з «Угодою між Державним Комітетом України по рибному промислу та рибної промисловості та Комітетом Російської Федерації по рибальству з питань рибальства в Азовському морі» від 14.09.1993р.
Статтею 7.1. Угоди передбачається, що з метою сприяння реалізації Угоди створюється українсько - російська Комісія з питань рибальства в Азовському морі. Комісія збирається один раз на рік та затверджує ліміти та прогнози вилову водних ресурсів на наступний рік. Результати засідання, оформлюються Протоколом, який підписується Сторонами та є документом, який Сторони у подальшому використовують у законодавстві своїх країн.
Таким чином перевищення вилову Україною тюльки тралами у 2020 році може вплинути на негативний імідж України. 
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач під час прийняття спірного рішення правомірно застосував абз. 4 п. 27 Порядку №992 та розподілив на 2020 рік різноглибинні трали для промислу тюльки між користувачами, які мали найвищі показники обсягів добутих водних біоресурсів за 4 роки. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. 
Зважаючи на те, що вилов тюльки конкретним суб`єктом господарювання поставлений в залежність не тільки від факту отримання дозволу у галузі рибного господарства, а ще й щорічними законодавчими обмеженнями щодо кількості знарядь лову, плавзасобів, заборони застосування певних видів знарядь лову тощо, то в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
За приписами частини 1  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державного агентства рибного господарства України, Приватного підприємства «Антіас», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,  Приватного підприємства «Приватне мале підприємство «Азов-3000», Приватного підприємства «РКП Маяк», Приватного підприємства «Марфіш», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року – задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року – скасувати.
У задоволені адміністративного позову Приватного підприємства «Група науково-промислових досліджень»   – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з    дати прийняття    та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров