Номер провадження: 22-ц/813/5000/21 
Номер справи місцевого суду: 1519/2-3034/11
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючої – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., 
за участі секретаря – Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року про застосування заходів процесуального примусу (одноособово суддя Бобуйок І.А.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та за договором застави транспортного засобу,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
11.09.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі-Товариство) звернулось із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі № 1519/2-3034/11 за позовом публічного акціонерного товариств «УкрСиббанк» (далі-Банк) до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 424 702,19 гривень за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №112289417000 від 28.01.2008 року.
Заява представника Товариства обґрунтована наступним.
Заочним рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2011 року задоволено позов Банка про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яке набрало чинності 28.02.2011 року.
09.11.2018 року між Банком і Товариством укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого до Товариства перейшло право вимоги за кредитним договором №112289417000 від 28.01.2008 року, а також всі інші, пов`язані з ним, права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі, звернення стягнення за договором застави.
11.09.2019 року Товариство звернулось із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №1519/2-3034/11 за позовом Банка до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 424 702,19 гривень за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №112289417000 від 28.01.2008 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року заяву Товариства про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником залишено без розгляду.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року стосовно директора Товариства ОСОБА_3 застосовані заходи процесуального примусу шляхом накладення і стягнення у дохід державного бюджету штрафу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 5 763 гривень. 
Товариство не погодилось із ухвалою суду від 12.09.2019 року про застосування заходів процесуального примусу і в особі представника подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга представника Товариства зазначає: 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2019 року у справі № 1519/2-3034/1 заяву Товариства про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником залишено без розгляду, а ухвалою суду від 12.09.2019 року стосовно директора Товариства ОСОБА_3 застосовані заходи процесуального примусу шляхом накладення штрафу.
Суд не взяв до уваги відсутність будь-яких намірів представника Товариства та ознак, які б могли свідчити про безпідставне затягування, перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Твердження суду в ухвалі, що представник Товариства подавав «скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним, або дія якого закінчилася» і це, на думку судді, було «спрямоване на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення» не відповідає дійсності, оскільки жодних скарг представниками Товариства в рамках розгляду справи не  подавалося.
Представник Товариства повторно подав заяву про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні і помилково не повідомив у тексті заяви, що вона подається повторно. Заява та додатки до неї подані відповідно до норм ЦПК України та обґрунтовують правову позицію Товариства для задоволення судом вимоги про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні. Заява про заміну сторони у виконавчому провадженні подана без порушення норм матеріального та процесуального права і жодним нормативними актами України не передбачено обмеження у поданні таких документів до суду.
Дії представника Товариства щодо повторного подання заяви були законними та процесуально необхідними при вирішенні питання про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні і не впливали на здійснення правосуддя, крім того, представник Товариства не був присутній у судовому засіданні.
Згідно ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.
Товариство зверталось не із безпідставною заявою, заява мала наслідком спричинити реальні та надати законні права правонаступника на законних підставах. Більше того, Товариство перш за все має зацікавленість у якнайшвидшому розгляді справи, розгляді питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки є законним правонаступником кредитора, відповідно до договору № 953/к від 09.11.2018 року, про продаж майнових прав (вимоги) між Банком і Товариством.
Судом на власний розсуд обрано найсуворіший захід процесуального примусу до представника Товариства у вигляді штрафу. Враховуючи відсутність у діях представника грубих порушень суд мав можливість застосувати попередження. Представником Товариства не спричинено реальної шкоди, в його діях відсутні соціально-шкідливий наслідок та реальність загрози його настання. Діями представника не заподіяно шкоду іншій стороні по справі чи органу влади. Враховуючи природно-правовий зміст заяви та реальну зацікавленість представника Товариства щодо заміни правонаступника у виконавчому провадженні, можна зробити висновок про відсутність у його діях грубих порушень чи зловживань процесуальними правами.
Боржники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Суд першої інстанції, застосовуючи заходи процесуального примусу шляхом накладення штрафу на представника Товариства виходив з того, що представник неодноразово зверталась до суду із заявами про заміну сторони у виконавчому провадженні (09.01.2019 року, 05.02.2019 року та 16.07.2019 року) і в жодній із заяв та додатках до них суд не знайшов доказів, які могли б підтвердити про відкриття виконавчого провадження на момент подачі заяв. Тому суд дійшов висновку, що представник Товариства зловживала процесуальними правами, неодноразово звертаючись з такими заявами до суду (а.с.201, 202 т.1).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду з таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ч.1 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (ст. 44 ч.1,ч.2 п.1 ЦПК України). 
Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф (ст. 144 ч.1 ЦПК України). 
Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника (ст. 148 ч. 1 п.2, ч.3 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням суду від 27.01.2011 року задоволено позов Банка про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яке набрало чинності 28.02.2011 року. 09.11.2018 року між Банком і Товариством укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого до Товариства перейшло право вимоги за кредитним договором №112289417000 від 28.01.2008 року, а також всі інші, пов`язані з ним, права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі, звернення стягнення за договором застави. 09.01.2019 року, 05.02.2019 року, 16.07.2019 року та 11.09.2019 року Товариство зверталось до суду із заявами про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні.
Ухвалами суду від 15.01.2019 року, від 13.02.2019 року та від 23.07.2019 року Товариству відмовлено у задоволенні заяв з підстав того, що на думку суду, замінити сторону у виконавчому провадженні можливо лише у разі, якщо виконавче провадження є відкритим на момент подачі заяви про заміну сторони, тоді як Товариство не надало суду доказів відкриття виконавчого провадження.
Ухвалою суду від 12.09.2019 року заяву Товариства залишено без розгляду з підстав ст. 44 ЦПК України. На думку суду, Товариство, звертаючись із заявами про заміну сторони у виконавчому провадженні, кожного разу не надавало суду доказів відкриття виконавчого провадження на час подачі заяви про заміну сторони, що свідчить про зловживання Товариством процесуальними правами.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.04.2021 року скасовано ухвалу суду від 12.09.2021 року, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення заяви Товариства про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Колегія суддів звертає увагу на наступне.
Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива лише у разі наявності відкритого виконавчого провадження.
Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 21.03.2018 року по справі справа № 6-1355/10).
З огляду на викладене, помилкова позиція суду першої інстанції щодо обов`язковості доведення новим кредитором факту наявності відкритого виконавчого провадження не може свідчити про зловживання Товариством (його представником), яке 09.01.2019 року, 05.02.2019 року, 16.07.2019 року та 11.09.2019 року подавало заяви про заміну його у виконавчому провадженні.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому, слід зазначити, що реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум Товариство може лише шляхом заміни його у виконавчому провадженні, оскільки Товариство, як новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звертатись до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду.
Доводи представника Товариства у скарзі про відсутність фактів зловживання представником процесуальними правами шляхом подачі заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні, прийняті до уваги і є підставою для скасування ухвали суду.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ст. 376 ч.ч.1,2 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зловживання представником Товариства процесуальними правами, суд порушив і неправильно застосував норм процесуального права – ст. 44 ЦПК України, що призвело до неправильного застосування заходів процесуального примусу, ухвала суду підлягає скасуванню.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).
З огляду на те, що справа підлягає направленню до суду першої інстанції для вирішення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, судові витрати підлягають розподілу за результатами розгляд справи в суді першої інстанції.
ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА 
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.ч.1,2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:        

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» – задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2019 року про застосування заходів процесуального примусу – скасувати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови суду складено 30.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська 

                                                                Є.С. Сєвєрова