ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1266/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року (суддя Кисіль Р.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                            
                                                                 ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виключення ОСОБА_1 зі стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, строкової військової служби – 02 роки 01 місяць, половини строку навчання в вищому навчальному закладі – 01 рік 10 місяців, стажу слідчої роботи – 04 роки 02 місяці, що призвело до зменшення відсоткового співвідношення до 62%.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці строкову військову службу – 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі – 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи – 04 роки 02 місяці, у зв`язку із чим здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та виплату з урахуванням раніше сплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, судом не вірно було вирішено питання щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді певних періодів.  
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 19.04.2016 №1118-VIII, наказом в.о. голови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя №16-ос від 27.04.2016 ОСОБА_1 відраховано з 27 квітня 2016 року зі складу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви у відставку. 
Відповідно до записів у трудовій книжці від 26.09.1973, виданій на ім`я ОСОБА_1 , подання Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.04.2015 № 01-24/5/2016 та розрахунку стажу від 27.04.2015 № 01-24/6/2016, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж позивача становить 34   роки 00 місяців 18 днів, з яких:
служба в Радянській армії (з 30.05.1974 по 06.06.1976) – 02 роки 00 місяців 08 днів;
навчання в Харківському юридичному інституті (з 01.09.1976 по 01.07.1980) – 01 рік 11 місяців 01 день;
слідчий, старший органів внутрішніх справ (з 01.08.1980 по 28.08.1984) – 04 роки 00 місяців 28 днів;
суддя, голова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (з 09.04.1990 по 19.04.2016) – 26 років 00 місяців 11 днів.
З квітня 2016 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 16.06.2016 у справі № 317/2436/16-а, яка набрала законної сили 30 червня 2016 року, зокрема зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Запорізькому районі Запорізької області призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 29.04.2016 в розмірі 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 18.05.2016.
17 березня 2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на підставі Закону України від 02.06.2016 №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами), Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі №1-15/2018(4086/16) видано ОСОБА_1 довідку         №08-02/1009 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено, що станом на 18.02.2020 його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 151344,00 грн., у т.ч. посадовий оклад – 75672,00 грн., доплата за вислугу років – 60537,60 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді – 7567,20 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці – 7567,20 грн.
17 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, але листом від 18.05.2020 № 0800-0214-8/21283 позивачу відмовлено у проведення перерахунку довічного грошового утримання.
Позивач звернувся до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6589/20, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:
визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із заявою від 15.04.2020;
зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1009, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2020 по справі №280/6589/20, ОСОБА_1 з 19.02.2020 було здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у результаті чого розмір довічного грошового утримання з 19.02.2020 склав 93833,28   грн. Про прийняття вказаного рішення позивача повідомлено листом ГУ ПФУ в Запорізькій області №11693-11543/Т-02/8-0800/20 від 29.12.2020.
При цьому, при перерахунку враховано стаж роботи ОСОБА_1 суддею, головою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з 09.04.1990 по 19.04.2016. На підставі наявного стажу - 26 роки 00 місяців 11 днів, обраховано розмір щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 62% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 17.03.2020 №08-02/1009.
Відповідач не зарахував позивачу до стажу роботи на посаді судді строкову військову службу – 02 роки 01 місяць, половину строку навчання в вищому навчальному закладі – 01 рік 10 місяців, стаж слідчої роботи – 04 роки 02 місяці.
Позивач звернувся із даним позовом до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскаржених дій не було доведено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIII).
Згідно з частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень Закону №1402-VIII зі змінами.
Таким чином, з 19.02.2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Статтею 137 Закону України №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Разом із цим, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
До набрання чинності Законом №1402-VIII питання обчислення стажу роботи судді було врегульоване Законом України «Про судоустрій і статус суддів2 від 07.07.2010 № 2453-VI.
За правилами частини 1 статті 120 Закону №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів».
Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини 4 цієї статті було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 за № 584/95 відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України», передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.
На підставі цього Указу, Управлінням юстиції в Запорізькій області №1/49 від 16.05.2002 зараховано до стажу роботи, який дає право на відставку і отримання грошового утримання ОСОБА_2 , голові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, зокрема строкову військову службу – 02 роки 01 місяць; половину строку навчання в ВУЗі - 1 рік 10 місяців; слідчу роботу - 04 роки 02 місяці.
Наказом начальника територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області №84 від 11.04.2007 встановлено з 07 квітня 2007 року ОСОБА_2 - голові Жовтневого районного суду м. Запоріжжя щомісячне грошове утримання в розмірі 90% за стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання 25 років).
Судом першої інстанції було вірно зазначено, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби; часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що  не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, часу роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, голови суду, є неправомірним.
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Як  було встановлено судом та випливає з матеріалів справи, стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 34 роки 00 місяців 18 днів, що підтверджується поданням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.04.2015 № 01-24/5/2016 та розрахунком стажу від 27.04.2015 № 01-24/6/2016, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до частини 3 статті 142 Закону України №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі - повних 34 роки.
Судом першої інстанції вірно було розраховано, що при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 78%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 14*2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.  
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 24 червня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш