ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2021 р.           Справа№ 910/10156/17
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Мартюк  А.І. 
          Корсака В.А. 
 
за участю:
секретаря судового засідання: Кульчицька І.А.,
представників сторін: 
позивача:          не з`явились,          
відповідача:          Перепеліцин К.М.,
третьої особи:          Наєв Д.С.,
розглянувши апеляційну скаргу 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 (повний текст складений 26.02.2021)
у справі № 910/10156/17 (суддя Головіна К.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон"
до                    Київської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління державної казначейської служби в місті Києві,
про                    стягнення 58.746.772,54 грн,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 відмовлено ТОВ "ФК "Новий регіон" у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 21.11.2019 про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва; ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 про поворот виконання рішення залишено без змін.
Ухвала місцевого суду мотивована тим, що наведені заявником обставини вже були предметом розгляду даної справи під час вирішення питання про поворот виконання рішення, а тому вони не є нововиявленими.
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ТОВ "ФК "Новий регіон" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву позивача про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 у справі №910/10156/17 задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі №910/10156/17 скасувати.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021  поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" пропущений строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/10156/17, розгляд справи призначено на 19.04.2021.
В судовому засіданні19.04.2021, у якому були присутні представники всіх учасників справи, оголошувалась перерва до 21.04.2021.
Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що позивач дізнався про нововиявлені обставини, які не були йому відомі під час розгляду заяви Київради (відповідача) про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2017, а саме: на підставі отриманих у жовтні 2020 року доказів заявнику стало відомо про обізнаність відповідача ще 21.11.2017 про безспірне списання коштів з його рахунків на виконання судового рішення, зокрема, у зв`язку із прийняттям Київською міською радою рішення №494/3501 від 21.11.2017 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради №554/1558 від 12.12.2016 "Про бюджет міста Києва на 2017 рік", про що свідчить направлення останньою Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві листа №08/235-350 від 08.12.2017 із повідомленням реквізитів рахунків для здійснення 12.12.2017 відповідного списання.
Тому Київська міська рада, на думку апелянта, приховала зазначені обставини, пославшись на необізнаність про здійснене у грудні 2017 року Державною казначейською службою списання суми боргу за рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі № 910/10156/17, та звернулась до місцевого суду із заявою про поворот виконання рішення лише 01.11.2019, пропустивши визначений законом річний строк на звернення із такою заявою.
У судовому засіданні 21.04.2021 представники відповідача та третьої особи надали усні пояснення у справі, відповіли на запитання суду, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Представники позивача у судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином під особисту розписку.
21.04.2021 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване погіршенням самопочуття, ознаками респіраторної хвороби адвоката позивача Таран О.М. та, відповідно, неможливістю її участі у судовому засіданні.
Однак жодних доказів наявності таких обставин (довідки лікаря, лікарняного, результатів медичного тестування тощо) представник позивача суду не надав.
Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
При цьому положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
При цьому апеляційний суд бере до уваги і те, що в судовому засіданні 18.04.2021 представник позивача ґрунтовно виклав свою позицію щодо оскарженої ухвали.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. 
В силу приписів статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Суд також враховує, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, викладення представником позивача своєї позиції в судовому засіданні 19.04.2021, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановив місцевий суд та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017, позов ТОВ "ФК "Новий регіон" про стягнення 58.746.772,54 грн було задоволено частково: стягнуто з Київради проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 58.739.001,85 грн, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 239.968,25 грн, у іншій частині позову відмовлено.
30.10.2017 на виконання вказаного рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 був виданий відповідний наказ, який органами казначейства виконаний шляхом безспірного списання 12.12.2017 грошових коштів у сумі 58.739.001,85 грн.
Постановою Верховного Суду від 10.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 скасовано, прийнято нове судове рішення, яким позов задоволено частково: стягнуто з Київради на користь ТОВ "ФК "Новий регіон" проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 9.010.409,61 грн, у іншій частині позову відмовлено.
06.06.2018 на виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.
11.11.2019 у зв`язку зі скасуванням рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 Київрада звернулась до Господарського суду міста Києва з заявою про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17, в якій просила у поворот виконання судового рішення від 17.08.2017 стягнути з ТОВ "ФК "Новий регіон" на користь Київради грошові кошти, списані за скасованим рішенням. У цій же заяві Київради просила поновити річний строк на звернення із заявою про поворот виконання рішення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 заява Київради про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі № 910/10156/17 була прийнята до розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020, заяву Київради про поворот виконання рішення задоволено, у поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 у справі №910/10156/17 стягнуто з ТОВ "ФК "Новий регіон" на користь Київради 49.728.592,24 грн.
25.11.2019 на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 про поворот виконання рішення був виданий відповідний наказ.
За змістом ч. 1 ст. 320 ГПК України  рішення, постанови та ухвали господарського суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною 2 вказаної статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Заявник у якості нововиявленої обставини посилається на те, що під час подачі заяви про поворот виконання рішення Київрада приховала факт своєї обізнаності, починаючи з 21.11.2017, про безспірне списання Державною казначейською службою коштів на виконання рішення, про що свідчить прийняття нею рішення № 494/3501 від 21.11.2017 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради № 554/1558 від 12.12.2016 "Про бюджет міста Києва на 2017 рік", а також направлення Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві листа № 08/235-350 від 08.12.2017 із повідомленням реквізитів рахунків, з яких можливо буде здійснити списання коштів.
Однак вказані обставини про обізнаність Київради про безспірне списання коштів на виконання рішення місцевий суд підставно не визнав нововиявленими з огляду на таке.
За змістом ст. 320 ГПК України  підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України).
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.
Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).
Так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти або висновки експерта, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.
Відповідно до абз. 2 ч. 5  постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявлєними обставинами" не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.
Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, яка визначена процесуальним законом, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19).
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду заяви Київради про поворот виконання рішення суди, зокрема Північний апеляційний господарський суд у постанові від 10.03.2020, встановили, що з огляду на скасування Верховним Судом рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017, на виконання якого Державною казначейською службою з рахунків Київради були списані кошти у загальній сумі 58.978.970,10 грн, та прийняттям нового рішення про стягнення коштів у сумі 9.010.409,61 грн у відповідача виникло право до 10.04.2019 на звернення із заявою про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 на суму 49.728.592,24 грн.
При цьому відповідач, звернувшись  із відповідною заявою лише 01.11.2019, пропустив зазначений строк для звернення.
Водночас, скориставшись своїм правом, разом із заявою відповідач подав клопотання про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якого зазначив про свою необізнаність щодо здійснення 12.12.2017 Державною казначейською службою безспірного списання коштів з рахунків Київради на виконання рішення суду від 30.10.2017.
Взявши до уваги лист управління правового забезпечення діяльності Київради від 06.11.2019 №_08/230-1779 та лист управління документообігу та аналізу кореспонденції Київради від 05.11.2019 № 08/236-100 (в яких було зазначено, що відповідно до даних СЕД АСКОД у період з 01.01.2017 по 31.12.2017 лист (повідомлення) Головного управління Державної казначейської служби України від 13.12.2017 №10-09/556-15959 на адресу відповідача не надходив та, відповідно, не реєструвався, що взаємовиключало доводи ТОВ "ФК "Новий регіон" про обізнаність відповідача про списання у грудні 2017 року коштів), суди надали висновок про можливість захисту відповідачем свого права у суді шляхом подачі заяви про поворот виконання рішення.
Отже Північний апеляційний господарський суд надав оцінку щодо обставин поновлення Київраді пропущеного строку для подання заяви про поворот виконання рішення.
Зокрема, апеляційний суд зазначив, що внаслідок прийняття судом першої інстанції заяви про поворот виконання рішення до розгляду, суд фактично поновив пропущений строк, встановлений ч. 10 ст. 333 ГПК України, з метою необхідності надання Київраді можливості захистити своє право у суді. У той час як інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також призвів до порушення принципів справедливості та верховенства права.

З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що наведені заявником обставини вже були предметом розгляду даної справи під час вирішення питання про поворот виконання рішення, а тому вони не є нововиявленими.
При цьому рішення Київради № 494/3501 від 21.11.2017 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради № 554/1558 від 12.12.2016 "Про бюджет міста Києва на 2017 рік", яким були передбачені кошти для безспірного списання з рахунків відповідача, та лист Київради № 08/235-350 від 08.12.2017  про повідомлення Державної казначейської служби щодо рахунків, з яких мають бути списані кошти, на які посилається апелянт, не є матеріально-правовими фактами, а їх можна кваліфікувати як докази, які вже існували на час розгляду справи та могли бути подані суду під час розгляду заяви про поворот виконання рішення, за відповідним клопотанням ТОВ "ФК "Новий регіон".
Крім того зазначені докази свідчать лише про те, що Київрада вживала заходів щодо виконання судового рішення шляхом формування відповідних бюджетних призначень, а не про сам факт списання.
Також апеляційний суд враховує, що про зазначені докази відповідач особисто повідомляв у судовому засіданні 10.08.2018 під час перегляду Верховним Судом рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у розрізі питання щодо вжитих Київрадою заходів на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2017.

Колегія суддів відзначає, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів врегульовано Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 34 Порядку після здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника орган Казначейства готує відповідне повідомлення у двох примірниках, один з яких залишається в органі Казначейства, другий видається боржникові разом з випискою з рахунків; боржник упорядковує свої зобов`язання та приводить зареєстровані в органі Казначейства бюджетні зобов`язання у відповідність з бюджетними асигнуваннями, а також вносить у разі потреби зміни до кошторису спеціального фонду в частині власних надходжень.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.
Згідно з ч. 2 статті 49 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.
Отже, для належного виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.08.2017 щодо безспірного списання на користь ТОВ "ФК "Новий регіон" коштів необхідно було передбачити відповідні видатки у бюджеті міста Києва.
Тому Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради підготував та передав на розгляд Київської міської ради 07.11.2017 проект рішення "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 12 грудня 2016 № 554/1558 "Про бюджет міста Києва на 2017 рік", яким передбачалось перерахування коштів у розмірі 58.978.980,00 грн на виконання рішення Господарського суду м. Києва за бюджетною програмою КПКВКМБ 0118600 "Інші видатки". Головним розпорядником коштів бюджету міста Києва визначено секретаріат Київської міської ради. 
Рішенням Київської міської ради від 21.11.2017 №494/3501 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 12.12,2016 № 554/1558 "Про бюджет м. Києва" внесено зміни до розподілу видатків бюджету міста Києва на 2017 рік, зокрема, передбачено в додатку 3 бюджетної програми "Інші видатки" КПКВКМБ 0118600 збільшення інших видатків (виконання судових рішень) на суму 58.978.980,00 грн. До паспорта бюджетної програми місцевого бюджету на 2017 рік КПКВКМБ 0118600 внесено зміни в частині збільшення фінансування коштів на інші видатки (виконання судових рішень) на суму 58.979.980,00 грн.
08.12.2017 Київрада листом № 08/235-350 повідомила Головне управління Казначейства про необхідність здійснення безспірного списання коштів та надала відповідні реквізити рахунку.
12.12.2017 Головним управлінням Казначейства було проведене безспірне списання коштів з реєстраційного рахунку Київради №35417002054084. КПКВКМБ 0118600. КЕКВ 2800 процентів за користування чужими коштами в сумі 58.739.001.85 грн та витрат зі сплати судового збору в сумі 239.968,25 грн.
13.12.2017 Головним управлінням Казначейства складено та направлено на адресу Київради повідомлення № 10-09/556-15959 про безспірне списання коштів.
Однак, як вбачається з листа управління правового забезпечення діяльності Київради від 06.11.2019 №_08/230-_1779_ та листа управління документообігу та аналізу кореспонденції Київради від 05.11.2019 № 08/236-100,  відповідно до даних СЕД АСКОД лист-повідомлення Державної казначейської служби № 10-09/556-15959 від 13.12.2017 не надходив на адресу відповідача та відповідно не був зареєстрований Київрадою.
Тобто Київрада не була обізнана про сам факт безспірного списання у грудні 2017 року коштів, а рішення Київради № 494/3501 від 21.11.2017 та її лист № 08/235-350  від 08.12.2017 не спростовують таких обставин, оскільки були направлені лише на дотримання порядку (є проміжними етапами) для списання коштів.
Крім того обставини щодо отримання Київрадою листа Головного управління Казначейства № 10-09/556-15959 від 13.12.2017 про безспірне списання коштів вже були предметом розгляду апеляційною інстанцією під час перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 про поворот виконання рішення, під час якого апеляційний суд вказав про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів отримання та реєстрації відповідачем зазначеного листа.
Відповідно до ч. 4  ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, зокрема, переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.
Отже, вирішення питання, чи вірно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів вищих інстанцій, та не може бути вирішено в межах розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 8.6  постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику cуду як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України, та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.
У рішенні Європейського Суду у справі "Желтяков проти України" (заява № 4994/04) суд вказує, що право на справедливий розгляд судом гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції, яка серед іншого проголошує верховенство права як частину спільного спадку договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.
Враховуючи викладене, обставини, на які посилається апелянт, місцевий суд підставно не визнав нововиявленими обставинами, а тому у заяві ТОВ "ФК "Новий регіон" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 21.11.2019  про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва слід відмовити.
Відповідно, вістуні підстави і для скасування виконавчого документа - наказу Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 про поворот виконання рішення, що є похідною вимогою.

Окремо колегія суддів відзначає, що вона не приймає додатково подані позивачем нові докази у справі (клопотання позивача про залучення доказів від 19.04.2021), оскільки позивач всупереч ч. 3 ст. 269 ГПК України не навів жодних доводів та не надав жодних доказів неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник суду апеляційної інстанції не надав.
У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -  

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/10156/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2021 у справі №910/10156/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10156/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 22.04.2021.

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                А.І. Мартюк

                                                                                В.А. Корсак