ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року	Львів	Справа № 460/7716/20 пров. № А/857/1197/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Онишкевича Т.В.,
                                                                                             Шевчук С.М.,                                                                                              
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року (головуючий суддя Друзенко Н.В.), ухвалене у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в м. Рівне у справі №460/7716/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про визнання дій протиправними та стягнення суддівської винагороди, 

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 звернулися в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, просили визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати  суддівської винагороди з обмеженням за квітень-серпень 2020 року  протиправними та стягнути невиплачену суддівську винагороду. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів», на що безпосередньо вказує частина друга статті 130 Конституції України, який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до встановлення розміру суддівської винагороди. Оскільки Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 553-IX від 13.04.2020 не скасовано норму Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 щодо розміру суддівської винагороди, при визначенні розміру суддівської винагороди відповідач повинен був керуватись вимогами статті 135 Закону №1402-VIII, а не статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-IX від 13.04.2020), застосування якої прямо суперечить нормі статті 130 Конституції України. Жодних належних та допустимих доказів того, що розмір бюджетних видатків на суддівську винагороду не дозволив відповідачу виплатити суддівську винагороду в повному обсязі, відповідач суду не надав.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що виключно Законом про Державний Бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Суди фінансуються згідно кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах щорічної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік. Оскільки Закон №553-ХІІ прийнятий пізніше Закону України «Про Державний бюджет України на 2020» та таким доповнено статтею 29 Закону щодо обмеження нарахувань суддівської винагороди 10 розмірами мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року, то виникла неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами. Вважає, що застосовується акт, який виданий пізніше одним і тим самим нормотворчим органом, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. З цих підстав вважає, що Територіальне управління не мало правових підстав нарахувати та виплатити суддівську винагороду поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» в редакції Закону №553-ХІІ. В свою чергу, рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 №10-р/2020 на спірні правовідносини з 18.04.2020 по 28.08.2020 не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також і те, що вирішення справи можливе на підставі наявних у ній доказів, керуючись статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №460/7716/20.
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області подало клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №340/1916/20, в задоволенні якого ухвалою суду відмовлено.
Враховуючи прийняту 03 березня 2021 року Верховним Судом постанову у справі №340/1916/20 (у аналогічних правовідносинах), в якій судом касаційної інстанції зазначено на неповноту дослідження усіх доказів, які є у справі, та не з`ясування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, що стало підставою для направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для з`ясування  участі ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні обмежень при виплаті суддівської винагороди, передбачених частинами першою, третьою статті 29 Закону № 294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ), визначення правового статусу цього державного органу в адміністративному спорі, з врахуванням висновків Верховного Суду, викладених у цій постанові, суд апеляційної інстанції у справі № 460/7716/20 витребував з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області інформацію щодо нарахування/виплати суддівської винагороди позивачам у спірний період: інформації, яка міститься у виданих ТУ ДСА України у Рівненській області довідках, про розмір суддівської винагороди позивачів за спірний період, що долучені до матеріалів справи, які підтверджують факт нарахування такої винагороди, проте виплату її з обмеженням, з зазначенням в таких довідках суми обмежень, які відповідають позовним вимогам позивачів, та зупинив провадження у справі до одержання відповідних витребуваних доказів.
Враховуючи тривале невиконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2021, ухвалою від 29.04.2021 суд встановив відповідачу п`ятиденний строк для витребування запитуваної інформації з дня отримання ухвали суду. 
05.05.2021 відповідачем на виконання ухвал апеляційного суду надана відповідь.
14.05.2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом прийнято ухвалу про поновлення провадження у даній справі.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуване рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 зараховані до штату Рівненького міського суду Рівненської області на посаду судді зі встановленням щомісячної доплати за вислугу років, а також інших доплат у відповідних відсотках до посадового окладу. 
Вважаючи дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області  протиправними щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за квітень-серпень 2020 року із застосуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», позивачі звернулись з позовом до суду та  просили визнати дії відповідача протиправними та стягнути недоотримані через це суми суддівської винагороди.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Правовідносини, які виникли між сторонами щодо суддівської винагороди врегульовано нормами Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно із статтею130 Конституції України та частиною 2 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Водночас 13 квітня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон № 553-ІХ, яким Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» доповнено статтею 29, а саме: «Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.
Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)».
Зазначений Закон набрав чинності 18 квітня 2020 року, тобто саме з цього часу, як це встановлено судом першої інстанції, суддівська винагорода відповідачем не виплачувалась позивачам у розмірі, визначеному статтею135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Так, указом Президента України «Про призначення суддів» №96/2002 від 02.02.2002 призначено строком на п`ять років у місцевих судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Бердія Миколи Антоновича Наказом №26-к від 19.02.2002 ОСОБА_1 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №878-У від 05.04.2007 ОСОБА_1 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №8-к від 17.09.2018 ОСОБА_1 з 17.09.2018, встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 80% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 35 років станом на 16.09.2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_1 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 80%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма      розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №162 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 211831,78 грн, що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №336/2012 від 18.05.2012 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Бучко Тамару Миколаївну Наказом №33-к від 16.08.2012 ОСОБА_2 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Відповідно до Указу Президента України №899/2019 від 12.12.2019 ОСОБА_2 призначена на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №7-к від 27.09.2019 ОСОБА_2 з 16.08.2019 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 10 років станом на 16.08.2019. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_2 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 30%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір виплати суддівської винагороди ОСОБА_2 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №164 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 149585,65 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №29/2012 від 23.01.2012 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Сарненського районного суду Рівненської області Галінську Вікторію Валеріївну Указом Президента України «Про переведення суддів» №699/2014 від 02.09.2014 переведено в межах п`ятирічного строку суддю Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_3 на роботу на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області. Наказом №24-к від 02.10.2014 ОСОБА_3 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Відповідно до Указу Президента України №271/2018 від 07.09.2018 ОСОБА_20 призначена на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №2-к від 08.02.2019 ОСОБА_3 з 10.02.2019 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 10 років станом на 10.02.2019. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_3 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 30 відсотків. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір виплати суддівської винагороди ОСОБА_3 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №177 від 15.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 129596,67 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №1037/2008 від 13.11.2008 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Головчака Мар`яна Михайловича  Наказом №73-к від 03.12.2008 ОСОБА_4 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №452-УІІ від 05.09.2013 ОСОБА_4 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №15-к від 02.06.2015   ОСОБА_4  з 28.04.2015 встановлено доплату за науковий ступінь кандидата юридичних наук (доктора філософії) у розмірі 15% посадового окладу. Наказом №7-к від 01.07.2016 ОСОБА_4 встановлено щомісячну доплату за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% посадового окладу. Наказом №13-к від 31.07.2017 ОСОБА_4 з 31.07.2017 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 15 років станом на 30.07.2017. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_4 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 40%; доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) у розмірі 15%; доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір виплати суддівської винагороди ОСОБА_4 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма      розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №168 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 206375,27 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №1046/2010 від 19.11.2010 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Дубровицького районного суду Рівненської області Гордійчук Ірину Олександрівну Указом Президента України «Про переведення суддів» №1007/2011 від 27.10.2011 переведено в межах п`ятирічного строку суддю Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_5 на роботу на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області. Наказом від 19.12.2011 №73-к ОСОБА_5 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Відповідно до Указу Президента України №444/2017 від 29.12.2017 ОСОБА_5 призначено на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково.            Наказом №15-к від 13.11.2018 ОСОБА_5 з 05.08.2018 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 10 років 7 місяців 25 днів станом на 05.08.2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_5 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 30%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_5 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №165 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 101799,16 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №59/2010 від 22.01.2010 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Вихотень Кристину Едуардівну. Наказом №8-к від 03.02.2010 ОСОБА_21 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Наказом №33-к від 06.04.2010 внесено зміни в обліково-статистичні дані ОСОБА_21 , а саме, змінено прізвище « ОСОБА_22 » на « ОСОБА_23 ». Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №479-VIII від 21.05.2015 ОСОБА_24 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №3-к від 04.04.2016 ОСОБА_24 з 04.04.2016 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 15 років станом на 04.04.2016. Наказом №7-к від 01.07.2016 ОСОБА_24 встановлено щомісячну доплату за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% посадового окладу. Наказом №2-к від 23.01.2020 внесено зміни в обліково-статистичні дані ОСОБА_24 , а саме, змінено прізвище « ОСОБА_23 » на « ОСОБА_25 ». Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_6 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 40%; доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір виплати суддівської винагороди ОСОБА_6 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма      розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №166 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 221844,54 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Наказом №29-к від 23.05.1988 ОСОБА_26 , обраного 22 травня 1988 року народним суддею Рівненського міського народного суду зараховано до штату відділу юстиції Рівненського облвиконкому на посаду народного судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №643-IV від 20.03.2003 ОСОБА_26 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №108-к від 11.10.2007 ОСОБА_26 встановлено доплату за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу з 14.06.2007. Наказом №7-к від 01.07.2016 ОСОБА_26 встановлено щомісячну доплату за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% посадового окладу. Наказом №13-к від 29.10.2018 ОСОБА_26 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 80%            посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 35 років станом на 28.10.2018. Згідно наказу №8-к від 21.10.2019 ОСОБА_26 приступив до виконання обов`язків голови Рівненського міського суду строком на три роки з 21.10.2019 по 20.10.2022 включно та йому встановлено з 21.10.2019 щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді у суді у розмірі 10 % посадового окладу. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_26 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 80%; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді в розмірі 10%; доплата за науковий ступінь у розмірі 15%; доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_26 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №154 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 307004,97 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №654/2007 від 20.07.2007 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєву Наталію Миколаївну Наказом №95-к від 05.09.2007 ОСОБА_8 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №5009-УІ від 21.06.2012 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_8 безстроково. Наказом №2-к від 14.03.2016             ОСОБА_8 з 13.03.2016 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 20 років станом на 13.03.2016. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_8 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 50%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_8 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма      розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №178 від 15.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 181603,17 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №1201/97 від 27.10.1997 призначено строком на п`ять років на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рокитнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_9 Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №643-ІУ від 20.03.2003 ОСОБА_9 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №24-к від 04.04.2003 ОСОБА_9 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді з 07.04.2003, звільнивши з посади судді Рокитнівського районного суду. Наказом №7-к від 01.07.2016 ОСОБА_9 встановлено щомісячну доплату за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% посадового окладу. Наказом №3-к від 23.03.2017 ОСОБА_9 призначено на посаду заступника голови Рівненського міського суду Рівненської області строком на три роки з 23 березня 2017 року по 22 березня 2020 року включно та встановлено з 23.03.2017 щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді в суді у розмірі 5% посадового окладу. Наказом №3-к від 06.04.2018 ОСОБА_9 з 07.04.2018 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 30 років станом на 07.04.2018. Наказом №3-к від 24.03.2020 ОСОБА_9 призначено на посаду заступника голови Рівненського міського суду Рівненської області строком на три роки з 24 березня 2020 року по 23 березня 2023 року включно та встановлено з 24.03.2020 щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді в суді у розмірі 5% посадового окладу. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагорода ОСОБА_9 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 70%; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді в розмірі 5%; доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_9 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №153 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 258562,07 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №342/97 від 18.04.1997 призначено строком на п`ять років на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Ковальова Ігоря Миколайовича Наказом №33-к від 12.05.1997 ОСОБА_10 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №57-ІУ від 04.07.2002 ОСОБА_10 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №14-к від 29.10.2018 ОСОБА_10 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років станом на 29.10. 2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_10 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 60%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_10 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма      розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №161 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 230107,55 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №1764/2005 від 14.12.2005 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Крижову Оксана Григорівна Наказом №1-к від 04.01.2006 ОСОБА_11 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №2870-УІ від 23.12.2010 ОСОБА_11 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №17-к від 13.11.2018 ОСОБА_11 встановлено з 05.08.2018 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 15 років 7 місяців 1 день станом на 05.08.2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_11 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 40%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_11 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №176 від 15.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 164095, 53 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №676/2007 від 01.08.2007 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучину Наталію Григорівну Наказом №93-к від 04.09.2007 ОСОБА_12 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №5011-VI від 21.06.2012 ОСОБА_12 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №5-к від 17.05.2016 ОСОБА_12 з 17.05.2016 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 15 років станом на 17.05.2016. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди позивача ОСОБА_12 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 40%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди позивача ОСОБА_12 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №163 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 149130,82 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №802/2003 від 04.08.2003      призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Корецького районного суду Рівненської області Наумова Сергія Валентиновича Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №1169-УІ від 19.03.2009 ОСОБА_13 обрано на посаду судді Корецького районного суду Рівненської області безстроково. Указом Президента України «Про переведення суддів» №395/2012 від 15.06.2012 ОСОБА_13 переведено на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області. Наказом №34-к від 20.08.2012 ОСОБА_13 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Наказом №7-к від 01.07.2016 ОСОБА_13 встановлено щомісячну доплату за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% посадового окладу. Наказом №4-к від 01.06.2018 ОСОБА_13 з 02.06.2018            встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років станом на 02.06.2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_13 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 60%; доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір виплати суддівської винагороди ОСОБА_13 обмежено внаслідок застосування      Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №158 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 235011,32 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №802/2003 від 04.08.2003      призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Панас Оксану Володимирівну Наказом №107-к від 21.08.2003 ОСОБА_14 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №2635-УІ від 21.10.2010 ОСОБА_14 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №18-к від 06.12.2018 ОСОБА_14 з 06.12.2018 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 30 років станом на 06.12.2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_14 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 70%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір виплати суддівської винагороди ОСОБА_14 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №148 від 01.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 220 403,75 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №352/2013 від 27.06.2013 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Овруцького районного суду Житомирської області Першко Олену Олександрівну Указом Президента України «Про переведення суддів» №564/2015 від 26.09.2015 переведено в межах п`ятирічного строку суддю Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_15 на роботу на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області. Наказом №25-к від 02.11.2015 ОСОБА_15 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді та взято до відома, що 16.07.2013 ОСОБА_15 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15%. Наказом №20-к від 17.12.2018 ОСОБА_15 з 04.12.2018 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 8 років 4 місяці 18 днів станом на 04.12.2018. Відповідно до Указу Президента України №936/2019 від 23.12.2019 ОСОБА_15 призначено на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №7-к від 16.07.2020 ОСОБА_15 з 16.07.2020 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж роботи якої становить 10 років станом на 16.07.2020. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_15 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 20% до 16.07.2020, а з 16.07.2020 - 30%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_15 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №167 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з             18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 112662,15 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №676/2007 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Рогозіна Святослава Вікторовича Наказом №92-к від 03.09.2007 ОСОБА_16 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №5011-УІ від 21.06.2012 ОСОБА_16 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №5-к від 04.09.2019 ОСОБА_16 з 04.09.2019 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 15 років станом на 04.09.2019. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_16 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 40%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_16 обмежено внаслідок застосування Закону №553-ІХ десятьма      розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №160 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 111476,32 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №1026/2004 від 31.08.2004 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Сидорука Євгена Івановича Наказом №89-к від 10.09.2004 ОСОБА_17 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №2349-VI від 17.06.2010 ОСОБА_17 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №7-к від 01.07.2016 ОСОБА_17 встановлено щомісячну доплату за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10% посадового окладу. Наказом №2-к від 29.03.2018 ОСОБА_17 з 29.03.2018 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років станом на 29.03.2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_17 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 60%; доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 10%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_17 обмежено внаслідок застосування      Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №159 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з              18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 221333,92 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №165/2001 від 07.03.2001 призначено строком на п`ять років на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Тимощука Олександра Ярославовича Наказом №12-к від 16.03.2001 ОСОБА_18 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №4575-VI від 22.03.2012 ОСОБА_18 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №16-к від 13.11.2018 ОСОБА_18 з 05.08.2018 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 20 років 4 місяці 16 днів станом на 05.08.2018. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_18 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 50%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_18 обмежено внаслідок застосування      Закону №553-ІХ десятьма розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №157 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року склала 128406,80 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Указом Президента України «Про призначення суддів» №1037/2008 від 13.11.2008 призначено строком на п`ять років у місцевих загальних судах на посади суддів, зокрема, на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області Харечка Сергія Петровича Наказом №74-к від 03.12.2008 ОСОБА_19 зараховано до штату Рівненського міського суду Рівненської області на посаду судді. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» №452-VII від 05.09.2013 ОСОБА_19 обрано на посаду судді Рівненського міського суду Рівненської області безстроково. Наказом №11-к від 06.07.2017 ОСОБА_19 з 06.07.2017 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, як такому, стаж роботи якого становить 25 років станом на 06.07.2017. Починаючи з 01.01.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_19 становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року: 30 х 2102,00 грн. = 63060,00 грн.; до базового розміру посадового окладу додаткового застосовано регіональний коефіцієнт - 1,1; щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 60%. Починаючи ж з 18.04.2020 розмір суддівської винагороди ОСОБА_19 обмежено внаслідок застосування      Закону №553-ІХ десятьма      розмірами мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи №152 від 06.10.2020. Загальна сума не виплаченої внаслідок застосування такого обмеження суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року            склала 191438,41 грн., що підтверджується виданою відповідачем довідкою.
Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується статтями 8 та 55 Конституції України.
Незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. (ст.126)
Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.
Відповідно до статті 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
11 березня 2020 року Конституційним Судом України розглянуто конституційне поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402–VIII, «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193–IX, «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №      1798–VIII у п. 4.1. рішення вчергове зазначив, що:
«Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції щодо незалежності суддів, зокрема їх належного матеріального забезпечення, зміни розміру суддівської винагороди, рівня довічного грошового утримання суддів у відставці (рішення Конституційного Суду України
від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002,
від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005,
від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018,
від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.
Конституційний Суд України послідовно вказував що, однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому (перше речення абзацу третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, перше речення абзацу шостого підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, друге речення абзацу шостого підпункту 3.2, абзаци двадцять сьомий, тридцять третій, тридцять четвертий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018).
Відповідно до пункту 62 Висновку Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів від 1 січня 2001 року № 1 (2001) у цілому важливо (особливо стосовно нових демократичних країн) передбачити спеціальні юридичні приписи щодо убезпечення суддів від зменшення винагороди суддів, а також щодо гарантування збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.
Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) наголосила, що зменшення винагороди суддів за своєю суттю не є несумісним із суддівською незалежністю; зменшення винагороди лише для певної категорії суддів, безсумнівно, порушить суддівську незалежність (пункт 77 Висновку щодо внесення змін до законодавства [України], яке регулює діяльність Верховного Суду та органів суддівського врядування, від 9 грудня 2019 року №969/2019 (далі – Висновок).
Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя (частина перша статті 124 Основного Закону України).
Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу».
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово висловлювався щодо зупинення законами про Державний бюджет України на відповідний рік дії інших чинних законів України:
«Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. У статті 64 Конституції України вичерпно визначено такі випадки, а саме передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень, та визначено ряд прав і свобод, які не можуть бути обмежені за жодних обставин.» (абзаци третій-сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини рішення КСУ від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007);
«Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.»(абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини рішення КСУ від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007);
«Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.» (абзац другий пункту 5 мотивувальної частини рішення КСУ від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007);
«законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок – скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.» (абзаци третій, четвертий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини рішення КСУ від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008);
«словосполучення «держава прагне», на думку Конституційного Суду України, означає намагання i обов`язок держави спрямовувати свою діяльність на виконання певного, визначеного Конституцією України завдання.
Аналіз термінів «баланс», «збалансувати», «бюджет збалансований» свідчить, що збалансованість бюджету (держави, регіону) передбачає рівномірне (паритетне) співвідношення між його видатковою і доходною частинами, дотримання відповідності видатків доходам, проте не виключає при цьому можливості прийняття бюджету з перевищенням видатків над доходами i навпаки (з дефіцитом або профіцитом). У той же час правова природа бюджету не може обмежуватися лише фінансово-економічною складовою. Бюджет – це план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.
Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами i територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної i правової.» (абзаци другий, третій підпункту 3.2, абзац другий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення КСУ від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008).
Отже, зазначений Закон України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» щодо зменшення розміру виплати суддівської винагороди не відповідає нормам Конституції України, а тому не може бути застосований до визначення розміру виплати суддівської винагороди.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Тобто будь-яке порушення процедури, незалежно від того чи нанесло воно прямі збитки особи, є порушенням права особи на встановлений процес та забезпечення принципу визначеності права, який дозволяє особі передбачити наслідки існування та застосування певної норми.
Однак, як це вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач діючи всупереч приписів статей 19 та 130 Конституції України порушив приписи діючого законодавства України та виплатив позивачам суддівську винагороду у розмірі, значно меншому аніж це визначено спеціальним Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
На переконання суду апеляційної інстанції, дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право позивачів, як працюючих професійних суддів, на отримання суддівської винагороди у розмірі визначеному спеціальним Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який незважаючи на неодноразові за останні роки внесення до нього змін, однак у будь-який редакції містив та містить таку норму, згідно приписів якої чітко визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Аналогічну за змістом норму містить стаття 130 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу та якій повинні відповідати всі без винятку Закони України.
Згідно із частинами 3, 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Отже, в адміністративному судочинстві на суд покладено обов`язок застосувати норми Конституції України, якщо закон чи інший правовий акт їй суперечить. В даному випадку, частина 3 статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року, прямо суперечить не тільки нормам Конституції України, а і нормам спеціального Закону «Про      судоустрій і статус суддів».
Крім того, норми Закону України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» в аспекті з`ясування можливості їх застосування до спірних відносин, що розглядаються судом, не відповідають неодноразово описаному ЄСПЛ принципу якості закону.
Так відповідно до п.51 рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» (Заяви №      23759/03 та №37943/06) суд висловився – говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. рішення у справі «Шпачекs.r.о.» проти Чеської Республіки» (<…>), № 26449/95, пункт 54, від 9 листопада 1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], №33202/96, пункт 109, ЄСПЛ 2000-І).
Відтак, неможливо розглядати положення Закону України № 553-ІХ від 13 квітня 2020 року про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік, як такі, що відповідають принципам якості та правової визначеності закону, в сенсі застосування до правовідносин визначення розміру суддівської винагороди позивачів.
Таким чином, вирішення питання щодо виплати суддівської винагороди судді є обов`язком Відповідача і повинно вирішуватись у встановленому Законом та Конституцією порядку, оскільки є невід`ємним елементом гарантій незалежності суддів.
Право позивачів на отримання суддівської винагороди у належному та повному розмірі не може бути поставлено в залежність від неналежного виконання обов`язків державними органами в частині внесення змін до законодавчих актів чи то до формування бюджету.
В Основних принципах щодо незалежності правосуддя, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено, що незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її, а кожна держава-член повинна надавати відповідні засоби, які давали б змогу судовим органам належним чином виконувати свої функції.
Відповідно до Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1).
Оплата праці суддів повинна відповідати їхній професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки для догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які повинні відповідати попередньому рівню оплати їхньої праці. Винагорода суддів має бути відповідною їх професії та відповідальності, і бути достатнім для убезпечення їх від впливу на їх рішення та від ризику вчинення корупції. Також повинно бути гарантовано виплату пенсії за вислугу років, яка має бути в розумному відношенні до рівня їх винагороди в період здійснення повноважень. Певні положення закону повинні бути запроваджені як гарантія проти скорочення винагороди, в т.ч. суддівської (Рекомендація CM/Rec (2010) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки).
Такі самі висновки містяться у Висновку Консультативної ради Європейських судів (КРЄС) № 1 та у Європейській хартії про закон «Про статус суддів». Навіть у часи економічної кризи законодавча та виконавча влади різних держав-членів повинні зрозуміти, що серйозне скорочення зарплат суддів є потенційною загрозою їх незалежності та належному здійсненню правосуддя і може піддати небезпеці (об`єктивно і суб`єктивно) роботу суддів.
Відповідно до частини другої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Згідно з пунктом 2 частини третьої цієї ж статті, базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
А згідно з частиною четвертою - до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;           3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місце-знаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Відповідно до частини п`ятої      статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15%, більше 5 років - 20%, більше 10 років - 30%, більше 15 років - 40%, більше 20 років - 50%, більше 25 років - 60%, більше 30 років - 70%, більше 35 років - 80% посадового окладу.
Частиною дев`ятою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 визначено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів», на що безпосередньо вказує частина друга статті 130 Конституції України. Тобто Закон України «Про судоустрій і статус суддів» є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до встановлення розміру суддівської винагороди. При наявності розбіжностей між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
Оскільки Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 553-IX від 13.04.2020 не скасовано норму Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 щодо розміру суддівської винагороди, при визначенні розміру суддівської винагороди відповідач повинен був керуватись вимогами статті 135 Закону №1402-VIII, а не статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-IX від 13.04.2020), застосування якої прямо суперечить нормі статті 130 Конституції України.
Аналіз норм чинного законодавства дає підстави суду апеляційної інстанції погодитись з висновками суду першої інстанції, що при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди відповідач мав керуватися виключно Законом України «Про судоустрій та статус суддів», а застосування статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»      прямо суперечить статті 130 Конституції України.
Слід зауважити, що Конституційний Суд України у Рішенні від 28.08.2020 у справі №10-р/2020      визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частин першої, третьої      статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX зі змінами; абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553-IX.
Так, за приписами статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів. Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.
Слід зауважити, що обмежуючи розмір суддівської винагороди шляхом внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», всупереч вимогам частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону №1402-VIII, а також юридичній позиції Конституційного Суду щодо незалежності суддів, законодавець зумовив ситуацію, з огляду на яку розпорядники бюджетних коштів, серед яких і відповідач у цій справі, виконуючи вимоги Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», вимушені вчиняти дії, що порушують права та гарантії суддів.
Необхідність виконання відповідачем, як розпорядником бюджетних коштів, вимог чинного законодавства, не змінює правової природи таких дій, що за своєю суттю мають ознаки протиправності, оскільки порушують конституційні гарантії суддів. 
Як це вірно встановлено судом першої інстанції, жодних належних та допустимих доказів того, що розмір бюджетних видатків на суддівську винагороду не дозволив відповідачу виплатити суддівську винагороду в повному обсязі, відповідач суду не надав.  
Слід зауважити, що Верховний Суд у Постанові від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20  (у аналогічних правовідносинах) зазначив, що з огляду на доводи ДСА України, викладені у касаційній скарзі, причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби. У такому випадку невиплату суддівської винагороди в повному обсязі можна пов`язувати із діяльністю ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону № 1402-VIII), відповідно як суб`єкта владних повноважень, рішеннями/діями якого порушено право особи (судді). Воднораз у вимірі обставин цієї справи не можемо заперечити існування ситуації, коли ДСА України виділила відповідачу достатньо коштів для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) з урахуванням вимог статті 135 Закону №1402-VIII (затвердивши відповідний кошторис), але відповідач натомість розпорядився цими коштами з урахуванням обмежень, які встановлені статтею 29 Закону №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ). Тоді є підстави стверджувати, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, як наслідок виникнення заборгованості з її виплати (перед позивачем), є результатом дій/рішень відповідача, а тому спосіб захисту повинен співвідноситися/пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.
На реалізацію правових висновків Верховного Суду у даній справі судом апеляційної інстанції витребовувалась у відповідача інформація щодо причин невиплати позивачам суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду: а) недостатність виділених ДСА України коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби ТУ ДАС у Рівненській області?, б) чи результат дій/рішень ТУ ДАС у Рівненській області, яке розпорядилося коштами з урахуванням обмежень, що встановлені статтею 29 Закону № 294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ), при достатньому їх виділенні ДСА України для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачам) з урахуванням вимог статті 135 Закону №1402-VIII (затвердивши відповідний кошторис). Також запитувалось у відповідача чи видані ТУ ДСА у Рівненькій області довідки, про розмір суддівської винагороди позивачів за спірний період, що долучені до матеріалів справи, підтверджують факт нарахування такої винагороди, проте виплату її з обмеженням, з зазначенням в таких довідках суми обмежень, які відповідають позовним вимогам позивачів. 
05.05.2021 відповідачем на виконання вимог ухвали суду надана інформація з наступним змістом: « По першому питанні - З 18.04.2020 по 27.08.2020 відповідач не мав правових підстав для нарахування та виплати позивачам суддівської винагороди поза межами видатків бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік. Одночасно інформує, що у 2020 році існував дефіцит бюджетних коштів на оплату праці працівникам місцевих судів Рівненської області. Протягом року ДСА України вносило зміни до кошторису відповідача в частині збільшення видатків на оплату праці працівників місцевих загальних судів Рівненської області. По другому питанні- Відповідачем видані довідки про розмір суддівської винагороди позивачів за спірний період, що долучені до матеріалів справи, в яких зазначено нарахована та виплачена заробітна плата за спірний період.»
Аналізуючи надану відповідачем відповідь на запит суду, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що відповідачем не спростовано як факту недостатності виділених ДСА України коштів (бюджетних асигнувань) ТУ ДАС у Рівненській області на спірні виплати, так само як і не спростовано сум заборгованості суддівської винагороди перед позивачами за спірний період.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи, що нараховуючи та виплачуючи позивачам за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року суддівську винагороду у розмірі, значно меншому, ніж це визначено спеціальним Законом України «Про судоустрій і статус суддів», застосувавши при виплаті 10-кратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року, відповідач діяв з порушенням вимог статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що призвело до порушення прав позивачів та гарантій незалежності суддів, а тому суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати  позивачам суддівської винагороди з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №294-IX від 14.11.2019, в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-ІХ від 13.04.2020.
Наявність ж порушеного права позивачів, підлягає судовому захисту шляхом стягнення на їх користь недоплаченої суми суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по               27 серпня 2020 року. Саме такий спосіб є належним та ефективним заходом захисту порушених прав, позаяк забезпечить поновлення порушених прав та буде адекватним наявним обставинам.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення викладено мотиви протиправності дій відповідача, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №460/7716/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	С. М. Шевчук