ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 травня 2021 року 	 	справа № 280/6537/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року                                            у справі № 280/6537/20 (суддя Татаринов Д.В., повний текст рішення складено 14.12.2020р.) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:
          Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просило стягнути податковий борг зі сплати транспортного податку з фізичних осіб                                        у розмірі 28 037,90 грн.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року було частково задоволено позовні вимоги. Так, суд стягнув з відповідача на користь бюджету податковий борг в сумі 23871,24 грн.. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
          З рішенням суду першої інстанції не погодилися позивач та відповідач.
          Позивач оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог. У скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, помилкове застосування судом норм матеріального права, неналежну оцінку доказів, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
          Відповідач, в свою чергу, оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог. Наполягає, що висновки суду про наявність підстав для стягнення з неї вказаної суми боргу є помилковими, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що зазначена позивачем сума боргу не є узгодженою, податкові повідомлення-рішення та вимога направлялися контролюючим органом на іншу адресу, ніж ту, де вона проживає.
          В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області, наполягав на задоволенні скарги, скасуванні рішення суду в оскарженій частині з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі. Проти задоволення скарги відповідача заперечував.
          Представник відповідача прохав суд апеляційної інстанції залишити рішення суду першої інстанції в оскарженій позивачем частині без змін,  апеляційну скаргу відповідача  задовольнити, рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
          Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
          Судом встановлено, що на виконання вимог податкового законодавства України контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення, яким відповідачу визначено зобов`язання з транспортного податку, а саме: №0014566-4902-0830 від 14 червня 2018 року, яким відповідачу визначено зобов`язання на суму 2018,00 грн.
          Зазначене податкове повідомлення-рішення направлялось засобами поштового зв`язку на адресу: 69060, м. Запоріжжя, вул. Рівненьська, буд. 35, проте відповідачем не отримане.
          Крім того, на підставі акту перевірки від 01 вересня 2018 року №4450/2069014740/49-07 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення №0137494907 від 09 жовтня 2018 року, яким відповідачу визначено зобов`язання з транспортного податку у вигляді штрафу у сумі 13750,00 грн.
          Зазначене податкове повідомлення-рішення направлялось засобами поштового зв`язку на адресу: 69060, м. Запоріжжя, вул. Володимирська/Серпухівська, б.49/9-А, проте, не було вручено з незалежних від контролюючого органу підстав, доказів оскарження наведеного ППР матеріали справи не містять.
          До того ж, позивачем стосовно відповідача прийнято податкове повідомлення-рішення №0027635-4907-0830 від 18 грудня 2018 року, яким відповідачу визначено зобов`язання з транспортного податку у сумі 2083,33 грн.
          Зазначене податкове повідомлення-рішення направлялось засобами поштового зв`язку на адресу: 69060, м. Запоріжжя, вул. Рівненьська, буд. 35, проте відповідачем отримане не було.
          На підставі статті 129 Податкового кодексу України, у зв`язку з несвоєчасною сплатою податкових зобов`язань, відповідачу було  нараховано пеню в сумі 10121,24 грн.
          Загальна сума податкового боргу відповідача з транспортного податку склала 28037,90грн.          Контролюючим органом вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 ПК України 24 вересня 2015 року була сформована податкова вимога №2118-23 на суму 43750,00 грн., яка направлялась засобами поштового зв`язку на адресу:69060, м. Запоріжжя, вул. Володимирська б.49/9-А, проте не була вручена платнику з незалежних від контролюючого органу підстав.
          Позивач, вважаючи суму боргу узгодженою, звернувся до суду з позовом  про стягнення з відповідача податкового боргу в загальній сумі 28037,90грн.
          Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, вказав, що податкові повідомлення-рішення №0014566-4902-0830 від 14 червня 2018 року (визначено зобов`язання на суму 2018,00 грн.) та №0027635-4907-0830 від 18 грудня  2018 року (визначено зобов`язання з транспортного податку у сумі 2083,33 грн.) є неузгодженими, оскільки позивачем порушено порядок надіслання таких податкових повідомлень-рішень. В той же час, податкове повідомлення-рішення №0137494907 від 09 жовтня 2018 року, яким відповідачу визначено зобов`язання з транспортного податку у вигляді штрафу у сумі 13750,00 грн., є узгодженим. Оскільки сума податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0137494907 від 09 жовтня 2018 року  у встановлені законом строки не була сплачена відповідачем, вона набула статусу податкового боргу та підлягає стягненню.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу.
          Відповідно до статті 16 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані сплачувати належні суми податків у встановлені законом терміни.
          Згідно із п.36.1, п.36.2 ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
          Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
          Згідно з пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
          Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
          Відповідно до пп.42.2 п.42 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
          Як встановлено судом, податкові повідомлення-рішення №0014566-4902-0830 від 14 червня 2018 року, яким відповідачу визначено зобов`язання на суму 2018,00 грн., та №0027635-4907-0830 від 18 грудня 2018 року, яким визначено зобов`язання з транспортного податку у сумі 2083,33грн., є неузгодженими, оскільки контролюючим порушено порядок надіслання таких податкових повідомлень-рішень. Вказані податкові повідомлення-рішення надсилались на іншу адресу, аніж зареєстроване місце проживання відповідача, тому не можуть вважатися належним чином врученими платнику податків.
          Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкові повідомлення-рішення №0014566-4902-0830 від 14 червня 2018 року та №0027635-4907-0830 від 18 грудня 2018 року є неузгодженими, а отже і суми зобов`язань, визначені у цих рішеннях, не є податковим боргом та не підлягають стягненню.
          В той же час, податкове повідомлення-рішення №0137494907 від 09 жовтня 2018 року, яким відповідачу визначено зобов`язання з транспортного податку у вигляді штрафу у сумі 13750,00грн., є узгодженим. Контролюючим органом виконані приписи чинного законодавства щодо порядку надіслання та вручення податкового повідомлення-рішення, а відповідачем доказів оскарження такого рішення в адміністративному чи в судовому порядку суду надано не було.
          Оскільки сума податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням №0137494907 від 09 жовтня 2018 року у встановлені законом строки не була сплачена відповідачем, вона набула статусу податкового боргу.
          За правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
          Нарахування пені розпочинається:
          при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
          при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
          при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.
          Згідно пунктом  129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується:
          у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;
          у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків;
          у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);
          при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).
          Пунктом 129.4 статті 129 ПК України передбачено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
          На суми грошового зобов`язання, визначеного  підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
          Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) платнику податкової вимоги. Відповідно до пункту   95.3 статті   95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
          Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. За приписами пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
          У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
          Судом встановлено, що позивачу у встановленому порядку засобами поштового зв`язку направлено податкову вимогу №2118-23 від 24 вересня 2015 року на суму 43750,00 грн., яка не була отримана з незалежних від контролюючого органу підстав.
          Враховуючи викладене, є вірними висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення податкового боргу з транспортного податку в сумі                              23 871,24грн. (13750,00 грн. +10121,24 грн = 23 871,24грн).
          Доводи відповідача стосовно того, що в позовній заяві зазначено іншого боржника ОСОБА_2 , колегія суддів відхиляє, оскільки вбачається, що по тексту допущена очевидна описка. Так, в мотивувальній частині позову дійсно в одному з абзаців вказано іншу особу ніж відповідач, проте в прохальній частині мова йде про стягнення боргу, що виник саме у відповідача – ОСОБА_1 , і всі докази на підтвердження доводів позовної заяви  надавалися стосовно ОСОБА_1 ..
          Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі стосовно неправомірності визначення їй зобов`язань зі сплати транспортного податку податковими повідомленнями-рішеннями, колегія суддів також відхиляє, оскільки такі доводи можуть бути покладені в основу позову щодо протиправності рішень контролюючого органу, в той час як предметом даного позову є стягнення податкового боргу. Судом встановлено, що відповідач не оскаржила рішення позивача ні в адміністративному, ні в судовому порядку, доказів на спростування цього суду апеляційної інстанції надано не було.
          Інші доводи сторін спростовуються наявними матеріалами справи, з огляду на що, суд апеляційної інстанції їх відхиляє.
          З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави як для задоволення скарг, так і для скасування рішення.
          Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року                             у справі № 280/6537/20 - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак