ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року                                                                               Справа № 906/917/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Мельник О.В., суддя Петухов М.Г. 

секретар судового засідання Шилан О.С. 

за участю представників сторін:
позивача - не з`явився   
відповідача - не з`явився   

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" 
на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 18.01.2021 р. суддею Прядко О.В.  у м.Житомирі, повний текст складений  28.01.2021 р.
у справі № 906/917/20 
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"   
до Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал"  
про стягнення 263467,10 грн. 

В С Т А Н О В И В :

          Відповідно до рішення Господарського суду Житомирської області від 18.01.2021 р. у справі № 906/917/20 частково задоволено позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" про стягнення 263467,10 грн. Згідно з рішенням суду підлягає стягненню з Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 74307,31 грн. 15% річних,  16391,95 грн. інфляційних, 170103,77 грн. пені. В іншій частині позову відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Міське комунальне підприємство "Бердичівводоканал" подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 18.01.2021 р. та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
МКП “Бердичівводоканал” вважає, що рішення Господарського суду Житомирської області від 18.01.2021 р. є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з наступних підстав.
Скаржник доводить, що місцевим господарським судом не враховано норми          ст.ст. 628, 629 ЦК України та умови договору на постачання електричної енергії з постачальником “останньої надії” від 27.12.2021 р., оскільки строк оплати електроенергії встановлений в залежності від отримання відповідачем рахунків на її оплату.
Вказує, що позивач відповідно до  ч.1 ст.73 ГПК України, ч.1,2 ст. 74 ГПК України не надав жодного належного доказу, який би підтверджував надсилання рахунків на оплату відповідачу. Відповідач рахунків на оплату електричної енергії не отримував, відтак визначити період прострочення не є можливим, тоді як при оцінці доказів щодо факту надіслання позивачем та отримання відповідачем рахунків разом із актами суд звертався до принципу більшої вірогідності, посилаючись на ст. 79 ГПК України.  
Також зазначає, що відповідно до умов розділу “інші умови” Комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 р. надсилання рахунків на оплату також може здійснюватися шляхом надсилання інформації/документів засобами електронного зв`язку на електронну адресу споживача. Відповідно, позивач не був позбавлений можливості надіслати рахунок засобами електронної пошти та належним чином виконати умови договору про надсилання рахунку відповідачу.
Продовжує, що судом не прийнято до уваги та не надано оцінки, що відповідно до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року №1023-р. «Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії», Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником «останньої надії» з 1 січня 2019 до 1 січня 2021 року, визначено територією провадження діяльності зазначеного підприємства територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. 
Звертає увагу суду, що 27 березня 2019 року розпорядженням Кабінету Міністрів України  №200-р «Про внесення зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 р. № 1023» було доповнено пунктом 3 розпорядження КМУ від 12 грудня 2018 року №1023-р. «Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії», яким рекомендовано державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” з 1 квітня 2019 року врегулювати питання щодо заборгованості за електричну енергію перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго”, яка виникла у зазначених споживачів, шляхом укладення договорів про реструктуризацію заборгованості, що утворилася на 1 квітня 2019 року за договором постачання електричної енергії “останньої надії”.
08 квітня 2019 року МКП «Бердичівводоканал» звернулося до ДПЗД “Укрінтеренерго” з заявою про реструктуризацію суми боргу, що підтверджується копіями заяви за вих.№333 від 08.04.2019 р. та довідкою про неплатоспроможність від 08.04.2019 р. Відповіді на вказану заяву МКП «Бердичівводоканал» у визначені законодавством строки не отримало. 
Продовжує, що копія відповіді була надана ДПЗД “Укрінтеренерго” на підставі отриманого адвокатського запиту від 26.10.2020 р., що підтверджується копією відповіді щодо реструктуризації заборгованості за електричну енергію за вих.№44/11-2962 від 22.04.2019 р., яка міститься в матеріалах справи.
Вважає, що вказана відповідь позивача прямо суперечить положенням розпорядження КМУ від 12.12.2018 р. №1023-р. «Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальником «останньої надії» (із змінами, внесеними 27.03.2019р.), оскільки саме на ДПЗД “Укрінтеренерго” як постачальника «останньої надії» покладався обов`язок врегулювати питання щодо заборгованості за електричну енергію шляхом укладення договорів про реструктуризацію заборгованості, що утворилася на 1 квітня 2019 року, чого позивачем умисно здійснено не було.
Просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 18 січня 2021 року по справі №906/917/20 за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Міського комунального підприємства «Бердичівводоканал» про стягнення 263467,10 грн. та прийняти постанову у справі, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» відзиву на апеляційну скаргу суду не подало.
Учасники не забезпечили явку представників у судове засідання, тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення /а.с.265-266 у т .1/.
Представник скаржника Міського комунального підприємства «Бердичівводоканал» 17.05.2021 р. подав апеляційному суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, пославшись на погане самопочуття, підвищену температуру, сухий кашель.
Колегія суддів відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи, враховуючи таке. Переглядаючи справу в суді апеляційної інстанції за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів керується нормами ст.270 ГПК України. Відповідно до норм ч.12 ст.270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення судового рішення у справі. 
Розгляд справи вже був відкладений у судовому засіданні “20” квітня 2021 року.
Відповідно до ухвали апеляційного суду від “22” березня 2021 року про відкриття апеляційного провадження і призначення справи до розгляду в судовому засіданні та відповідно до ухвали про відкладення розгляду справи суд не визнав обов`язковою явку представників сторін. 
Колегія суддів враховує, що доводи Міського комунального підприємства «Бердичівводоканал» викладені ним в апеляційній скарзі. Додаткові докази чи пояснення суду не надані учасниками справи. При цьому господарський суд виходить з того, що учасник судового процесу юридична особа не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника; неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах, тоді як скаржником такі обставини не доводяться.
Колегія суддів виходить з того, що відкладення розгляду справи – не обов`язок, а прерогатива суду, і визначальною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників в судове засідання обов`язковою не визнавалась і неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у справі матеріали є достатніми для постановлення обґрунтованого рішення, тому є можливим завершення розгляду апеляційної скарги без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"/постачальник та Міським комунальним підприємством "Бердичівводоканал"/споживач укладений договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі по тексту – Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору цей договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання споживача до цього Договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електритчну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим Договором випадках. Цей Договір укладається сторонами, які керуються статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору на умовах визначених Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є Додатком 1 до цього Договору.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).
Пунктом 3.3. Договору встановлено, що умови надання послуг "останньої надії" споживачу повинні передбачати наступне: ціни на електроенергію для споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, дискримінаційними і формуватися постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором; споживач має право змінювати постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого постачальника у разі дострокового розірвання цього Договору.
Початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ у разі укладення Договору між сторонами(п. 3.7 Договору).
Умовами п. 3.8. Договору визначено, що оплачений споживачем рахунок за спожиту електричну енергію, наданий постачальником, є прийняттям (акцептуванням) умов цього Договору з боку споживача.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії”, яка є Додатком 1 до Договору.
Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію (п. 5.2 Договору).
Умовами п. 5.3. Договору визначено, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається Постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором.
В п.5.4. Договору зазначено, що збільшення ціни (тарифу) на електричну енергію може бути здійснено у разі дотримання постачальником умов надання послуг, передбачених у пункті 3.3 глави 3 цього Договору.
Відповідно до п. 5.6. Договору інформація про діючу ціну (тариф) на електричну енергію постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування.
Згідно з п. 5.7. Договору ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування диференційованих цін (тарифів) на електричну енергію вказані в рахунках суми відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (тарифів).
Відповідно до п. 5.10. Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5  робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
В матеріалах справи міститься Додаток №1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" Комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" (а.с.183-186) та Зміни № 1 від 31.01.2019 до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" (а.с. 187-189), що роздруковані судом з офіційного сайту Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" www.uie.kiev.ua та долучені до матеріалів справи в судовому засіданні 18.11.2020.
Відповідно до вищевказаних Змін № 1 від 31.01.2019 до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 (а.с. 187-189) в новій редакції викладено "Предмет комерційної пропозиції", а саме: "Предмет комерційної пропозиції: постачання електричної енергії як товарної продукції (код 09310000-5 за ДК 021:2015)". Також умови про спосіб (порядок) оплати та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" викладено в новій редакції, зокрема, визначено, що  споживач сплачує 100%  від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання рахунку. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. За наявності у споживача заборгованості за Договором, Постачальник зараховує кошти отримані від Споживача, як погашення заборгованості за електричну енергію, поставлену в минулі періоди по Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості, незалежно від призначення платежу зазначеного Споживачем. У разі перевищення суми платежу, що підлягає оплаті за розрахунковий період, надлишок отриманих коштів зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду.
Умовами п. 9.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством.
В Комерційній пропозиції № 2 від 27.12.2018 (а.с.183-186) сторонами  погоджено, що за внесення платежів, передбачених умовами Договору, з порушенням термінів, визначених цією Комерційною пропозицією, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми, заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня споживачем сплачується на підставі рахунків постачальника, а у разі незгоди споживача, стягується в судовому порядку. 
У вищевказаній Комерційній пропозиції №2 від 27.12.2018 також визначено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання. 
В п. 13.1 Договору вказано, що цей Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.
Судом встановлено, що позивачем/постачальником на виконання Договору на підставі даних про фактичне споживання КП "Бердичівводоканал" електричної енергії, отриманих від оператора систем розподілу (ОСР), складені акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період та рахунки на оплату, а саме:
- Акт № 000720 купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2019 за розрахунковий період січень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричної енергії в обсязі - 708610,00 кВт*год. по 2 класу; рахунок № 0032569790/05/о01/03636 від 11.02.2019 р. на оплату 2462425,42 грн.; рахунок № 32569790/5/1п від 28.12.2018 р. на  оплату 1911254,40 грн. /а.с.43-45 у т.1/;
- Акт № 001303 купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2019 за розрахунковий період лютий 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричної енергії в обсязі - 478 254,00 кВт*год. по 2 класу; рахунок № 0032569790/05/о02/04937 від 05.03.2019 р. на оплату 1661936,47 грн.; № 00003256790/05/п/01249 від 21.01.2019 р. на оплату 1911254,40 грн. /а.с.47-49 у т.1/;
- Акт № 002145 купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2019 за розрахунковий період березень 2019 року, відповідно до якого відповідачем спожито електричної енергії в обсязі - 548 670,00 кВт*год. по 2 класу тa рахунок № 0032569790/05/о03/05827 від   03.04.2019 р. на оплату 1906 632,64 грн. /а.c.51-52 у т.1/.
Суду надані рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення        № 0100171732624, № 0100171736344 та № 0100172932961 /а.с. 46, 50, 165 у т.1/, на яких зазначено номера актів та номери і дати рахунків, що вручені відповідачеві відповідно:
19.02.2019 р. - з актом № 000720 за січень 2019 року та рахунком                                   № 0032569790/05/001/03636 від 11.02.2019 р. на суму 2462425,42 грн.;
14.03.2019 р. – з актом № 001303 за лютий 2019 року та рахунком                                   № 0032569790/05/002/04937 від 05.03.2019 р. на суму 1661936,47 грн.;
11.04.2019 р. – з актом № 002145 за березень 2019 року та рахунком                                   № 0032569790/05/003/05827 від 03.04.2019 р. на суму 1906632,64 грн.
Судом встановлено, що відповідач спожиту електричну енергію оплатив в повному обсязі на загальну суму 6 030 994,53 грн. згідно з платіжних доручень, копії яких наявні в матеріалах справи /а.с.59-76 у т.1/. 
Разом з тим, оплата виконана несвоєчасно, враховуючи умови п.п. 5.7, 5.10. Договору та Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 р. – додатку № 1 до Договору.  
Несвоєчасна сплата відповідачем електричної енергії стала підставою для звернення ДПЗД "Укрінтеренерго" до суду із позовною заявою до МКП "Бердичівводоканал" про стягнення 75090,86 грн. 15% річних, 16391,95грн. інфляційних та 171984,29 грн. пені за період прострочення з 25 березня по 27 грудня 2019 року.
Господарський суд Житомирської області відповідно до оскаржуваного рішення позов задоволив частково, враховуючи дати початку виникнення заборгованості в залежності від одержання відповідачеи рахунків на оплату. 
Колегія суддів погоджується з таким рішення суду першої інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до частин 6-9 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті. Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу. Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу. Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
На виконання вимог вищевказаної статті Закону в мережі Інтернет за адресою: https://uie.kiev.ua/ ДПЗД "Укрінтеренерго" розміщено: порядок приєднання до умов договору; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; комерційну пропозицію № 2 до договору; додаток до комерційної пропозиції № 2 Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".
Згідно з нормами ч.5 ст.64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 р. № 1023-р ДПЗД "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 р. до 01.01.2021 р.
Як було зазначено вище, відповідно до п. 5.10. Договору та відповідно до Комерційної пропозиції № 2 – додатку № 1 до Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5  робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Колегія суддів встановила, що відповідач не заперечив факт отримання актів, але стверджує про неотримання рахунків і, відповідно, виконання оплати на підставі актів. На підтвердження таких доводів відповідач надав Книгу № 1 реєстрації вхідних документів від юридичних осіб за 2019 рік, яка ведеться на власному підприємстві, і пояснює, що акт за лютий 2019 року до відповідача надійшов 19.03.2019, а за березень 2019 року - 16.04.2019.
Місцевий господарський суд звернувся при розгляді справи до принципу більшої вірогідності, пославшись при цьому на постанову Верховного Суду у справі № 921/319/17-г/11(11/Б-1042(337/7-10) від 12.04.2018.
Колегія суддів вважає доводи скаржника безпідставними, такими, що спростовані матеріалами справи, оскільки до матеріалів справи додані  рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень № 0100171732624, № 0100171736344 та № 0100172932961 /а.с. 46, 50, 165 у т.1/, на яких зазначено номера актів та номери і дати рахунків, що вручені відповідачеві відповідно 19.02.2019 р., 14.03.2019 р.  та 11.04.2019 р. 
Відомості з Книги № 1 реєстрації вхідних документів від юридичних осіб за 2019 рік, яка ведеться на власному підприємстві відповідача суд оцінює критично, оскільки такі дані створені в односторонньому порядку і відповідно до норм ст.76,77 ГПК України не можуть бути належним та допустимим доказом надсилання кореспонденції поштою та вручення її адресату.
За наведених обставин колегія суддів вважає правомірним і обґрунтованим висновоку суду першої інстанції про те, що рахунки № 0032569790/05/001/03636 від 11.02.2019 р. на суму 2462425,42 грн., № 0032569790/05/002/04937 від 05.03.2019 р. на суму 1661936,47 грн. та № 0032569790/05/003/05827 від 03.04.2019 р. на суму 1906632,64 грн. вручені відповідачеві відповідно 19.02.2019 р., 14.03.2019 р. та 11.04.2019 р.                                
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено вище, сторони у договорі передбачили інший розмір процентів, а саме - 15% річних, що відповідає нормам ст. ст.6, 627 Цивільного кодексу України про свободу договору.
Суд апеляційної інстанції, перевірив розрахунки суду першої інстанції щодо стягнення 15% річних за період з 25.03.2019 до 26.12.2019 і встановив, що розрахунок є арифметично вірним, відтак погоджується із висновком суду, що належною до стягнення є сума 74307,31 грн. відсотків річних. У стягненні 783,55 грн. відсотків річних  правомірно відмовлено за безпідставністю. 
Оскільки має місце несвоєчасне виконання платежів, правомірно задоволена судом також позовна вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 16391,95 грн., обрахована за період прострочення з травня по листопад 2019 року.
Умовами договору - п.5.11 Договору та Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання оплати у вигляді пені, що відповідає нормам ст..ст.230-232 ГК України, ст. 546 ЦК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
Перевіривши розрахунки пені, виконані позивачем та судом першої інстанції, колегія суддів погоджується із висновком Господарського суду Житомирської області, що вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково – в сумі 170103,77 грн., обрахованій за період прострочення 25.03.2019 до 26.12.2019 відповідно до п.5.10-5.11  Договору та Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 з урахуванням норм норм ст.ст. 253-255 ЦК України. В стягненні 1880,52 грн.  пені правомірно відмовлено судом за безпідставністю.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, про те, що ДПЗД “Укрінтеренерго” як постачальник «останньої надії» ухилився від врегулювання питання щодо заборгованості за електричну енергію шляхом укладення договорів про реструктуризацію заборгованості, яка утворилася на 1 квітня 2019 року, оскільки спір щодо реструктуризації боргу мав бути врегульований сторонами за межами предмету спору у даній справі, тоді як докази врегулювання/погодження інших строків оплати за поставлену електроенергію відсутні.
Підсумовуючи викладене, за результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 18.01.2021 р. у справі № 906/917/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві, тому відсутні підстави для його зміни чи скасування. Доводи Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст.  129, 269, 270, 276, 281 - 282  Господарського процесуального кодексу України, суд
                  
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Бердичівводоканал" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Житомирської області від 18.01.2021 р. у справі   № 906/917/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
Матеріали справи № 906/917/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 24 травня 2021 року

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В.

        Суддя                                                                                              Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.