ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/32322/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 червня 2021 року                                                                                            м. Київ

          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.,
          судді:                                        Беспалов О.О.,
                                                  Ключкович В.Ю.,

          розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В :

           ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила: 
          - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом № 2600-0302-8/80488 від 19.06.2020 року, про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років з 13 грудня 2019 року згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) у розмірі 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28 грудня 2019 року за № 18-297зп;
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) у розмірі 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28 грудня 2019 року за № 18-297зп, з виплатою без обмеження граничного розміру пенсії, виплативши різницю в пенсії за минулий час починаючи з 13.12.2019 року.
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено частково:
          -  визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), викладеної в листі № 2600-0302-8/80488 від 19.06.2020;
          - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до   статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII   на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 28 грудня 2019 року №18-297зп, виданою Генеральною прокуратурою України, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. 
          У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить в цій частині рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Вказує про необхідність виплати пенсії виходячи з розрахунку 90% грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач має право на отримання пенсії виходячи з розрахунку 90% грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру.          
          З огляду на зазначене, апелянт вважає, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також не повне з`ясування обставин справи мало наслідком прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
          Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості рішення в частині, що оскаржується, колегія суддів виходить з наступного.
          Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років призначену з 01.03.2011 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІу розмірі 90% від середнього заробітку.
           25 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві зі заявою про перерахунок пенсії, належної позивачу, з грудня 2019 року, на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28.12.2019 №18-297зп.
          Листом від 19.06.2020 Головне управління Пенсійного фонду України відмовило позивачу у здійсненні запитуваного перерахунку з огляду на відсутність правових підстав, зазначивши, що після 13.12.2019 нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не приймалися.
          Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулась із позовом до суду.
          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону № 1789-ХІІ або Закону № 1697-VII, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури (зокрема, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657), такі пенсії перераховуються з 13 грудня 2019 року. А вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє), оскільки ці вимоги є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Вимогами частини другої        статті 19 Конституції України        передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені        Конституцією        та законами України.
Статтею 46 Конституції України  передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Відповідно до вимог  ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII  громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників визначалися  Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №         1789-ХІІ  (далі - Закон № 1789-ХІІ).
Відповідно до ст. 50-1  Закону України «Про прокуратуру»  (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Частиною 11  ст. 50-1 Закону №         1789-ХІІ  (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України і виплачуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Частиною 12  статті 50-1 Закону №         1789-ХІІ  (в редакції, чинній на час призначенні пенсії позивачу) визначалися підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам, відповідно до якої обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з ч. 17  ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ  (в редакції чинній на час призначенні пенсії позивачу) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Таким чином, станом на час призначення пенсії позивачу порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч. 12 та ч. 17  ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Разом з тим, станом на дату звернення позивача із заявами до відповідача про перерахунок пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінено.
01.01.2015 ч. 18  ст. 50-1 Закону №   1789-ХІІ  викладено в новій редакції у відповідності до  Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
14.10.2014 прийнято новий  Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ  (далі - Закон №1697-VІІ), який набрав чинності з 15.07.2015.
Відповідно до ч. 20  ст. 86 Закону №  1697-VІІ, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Закону №         1697-VІІ, попередній  Закон України «Про прокуратуру»  (№  1789-ХІІ ) із змінами частково втратив чинність, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №         213-VІІ  (далі - Закон №         213-VІІ) знову внесено зміни до  ст. 50-1 Закону №  1789-ХІІ, а саме в ч. 15  ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, згідно з якою визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (п. 1  розділу І Закону №  213-VІІ).
Водночас, п. 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону №  213-VІІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015  року закону  щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».
Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії згідно з  Законом № 1789-ХІІ  до ст. 50-1 даного  Закону  неодноразово вносились зміни.
З наведеного вбачається, що нова редакція  ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ  суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності новою редакцією.
Відповідно до ч. 2, 3 ст.  22, ч. 1 ст.  64 Конституції України  конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України.
Згідно з  ст. 58 Конституції України  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до  ст.22 Конституції України  не допускається.
У  Рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018  зазначено, що положення ч. 1  ст. 22 Конституції України  необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності (пп. 2.2 п. 2). Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований  ст. 46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч. 1 ст. 3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб (пп. 2.3 п. 2).
Отже, новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений  Законом №1697-VІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ним чинності, а тому до таких спірних правовідносин слід застосовувати норми  ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ  (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), оскільки редакції вказаного  закону  звужують права позивача в частині розміру пенсії.
Відповідно до  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV  суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним ст. 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів №11 та №14 від 04.11.1950, визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Стаття 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених  законом  і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 52).
Відповідно до п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (заява №  25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.
          Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах дванадцятій та сімнадцятій статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, якими передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком.
Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що оскільки перерахунок пенсії позивача пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, то при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2019 року по справі №   569/4150/16-а.
Крім того, постановою Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 308/11498/16 суд на підставі ст. 58 Конституції України дійшов до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Зазначена постанова Верховного Суду від 03.05.2018 є чинною, висновки суду щодо недопустимості зниження відсотків призначеної прокурорам пенсії при її перерахунку є обов`язковими для інших судів.
Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18 також вказав, що відсотки, які були визначені при призначенні пенсії, повинні зберігатись і в подальшому при проведенні перерахунку. Велика Палата Верховного Суду погодилась з таким рішенням і постановою від 16.10.2019 залишила його без зміни.
          Враховуючи обставини даної справи, зокрема той факт, що відповідач на звернення позивача за перерахунком пенсії відмовив у такому, в том числі і з підстав визначення 90% розміру від середнього заробітку, маються всі підстави вважати, що права позивача порушуються відповідачем та до застосування судового захисту.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Водночас, перерахунок пенсії не у тому відсотковому розмірі відносно заробітної плати, який було встановлено позивачу при призначенні пенсії, та з обмеженням її граничним розміром, змусить позивача повторно звертатись до суду з позовом.
Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, колегія суддів находить доводи апеляційної скарги в цій частині обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції щодо відмови у зобов`язання відповідача при перерахунку пенсії застосувати відсоткову величину у розмірі 90% є необґрунтованим та не сприяє ефективному захисту прав позивача. 
Щодо обмеження нарахування пенсії граничним розміром, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Також, колегія суддів звертає увагу  згідно з ч. 1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-УІ (далі - Закон №3668-VI), максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати 10740 гривень.
Поряд з цим, відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Аналогічна вказаній нормі правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.10.2018 у справі №127/4267/17 та  від 12 листопада 2019 року у справі № 360/1428/17.
Зокрема, у постанові від 03.10.2018 у справі №127/4267/17 (адміністративне провадження № К/9901/22177/18) Верховний Суд підкреслив, що "пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016р., при цьому судами встановлено, що пенсія позивачу призначена ще у 2015 році".
Постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 360/1428/17 (адміністративне провадження № К/9901/17860/18) передбачено, що дія положень Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-ПІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо визначення максимального граничного розміру пенсії (обмеження) застосовуються до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року (п. 2 Прикінцевих положень цього Закону).
Ураховуючи те, що позивач вже є пенсіонером, а пенсія була призначена на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до 01.01.2016, тому до розміру пенсії останнього не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ.
В постанові від 04 березня 2021 (справа № 589/3997/16-а, провадження №К/9901/17290/18) Верховний Суд в черговий раз зазначив, що згідно положень абзацу 6 пункту 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 02 березня 2015 р. N 213-VIII і Закону України № 911-ІП від 24 грудня 2015 р.), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність
Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Однак, згідно пункту 2 Прикінцевих Положень Закону України від 02 березня 2015 N 213-ІП порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) встановлений цим Законом стосується саме працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.
Згідно із п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України № 911-ПІ від 24 грудня 2015 цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
З огляду на ту обставину, що позивач є непрацюючим пенсіонером, і пенсія їй призначена з 01.03.2011 року, то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014р.
Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині також є обґрунтованими та спростовують висновки суду про безпідставність заявлених позовних вимог.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції  в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано всі обставини справи що, в свою чергу, стало підставою для помилкового вирішення справи в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
Керуючись ст.ст.5,6,9, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати.
          Прийняти в цій частині нову постанову, якою визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлену листом № 2600-0302-8/80488 від 19.06.2020 року, у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 13 грудня 2019 року згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28 грудня 2019 року за № 18-297зп у розмірі 90 % від суми заробітної плати.
          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до статті ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 28 грудня 2019 року за № 18-297зп у розмірі 90 % від суми заробітної плати, з виплатою без обмеження граничного розміру пенсії, виплативши різницю в пенсії за минулий час починаючи з 13.12.2019 року.
          В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року залишити без змін.
          Стягнути  на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2523,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б.16, ЄДРПОУ 42098368).
          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович

          (повний текст постанови складено 17.06.2021р.)