ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2021 р.           Справа№ 925/1139/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мартюк  А.І.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Зубець  Л.П. 
 
при секретарі          Гуцал О.В.
за участю представників зазначених в протоколі від 07.04.2021р.

розглянувши у відкритому судовому 
засіданні апеляційну 
скаргу          Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго", Черкаської міської ради
на рішення          Господарського суду Черкаської області від 11.01.2021 р. 
у справі          № 925/1139/20 (суддя - Скиба Г.М.)
за позовом          Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку
                    "Героїв Майдану-8", 
до                    Комунального підприємства теплових мереж 
                    "Черкаситеплокомуненерго", Черкаської міської ради
про                    стягнення 17702,59 грн фактично понесених витрат,

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Героїв Майдану-8" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради про стягнення 17702,59 грн заборгованості та обтяжень на суму боргу в якості відшкодування понесених витрат період липня 2019- липня 2020 за Договором про відшкодування витрат від 21.04.2017 №243. 
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.01.2021 року у справі № 925/1139/20 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Героїв Майдану - 8" 16791,60 грн. боргу, 206,72 грн. інфляційних втрат, 251,96 грн. - 3% річних та 2102 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті вимог відмовити. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго", Черкаської міської ради звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 11.01.2021 року у справі № 925/1139/20 повністю та постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2021 р. апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго", Черкаської міської ради  передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.01.2021 року у справі № 925/1139/20 та розгляд справи призначено на 17.03.2021 року.
03.03.2021 року через відділ управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 11.01.2021 року у справі № 925/1139/20 без змін.
17.03.2021 року через відділ управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В зв`язку з надходженням заяви про замінування Північного апеляційного господарського суду, що підтверджується актом Північного апеляційного господарського суду щодо знеструмлення електромережі суду, вихід з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що впливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи від 17.03.2021 р., судове засідання яке було призначено на 17.03.2021 року  о 10 год. 40 хв. по справі №925/1139/20 не відбулося.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 року розгляд справи №925/1139/20 призначено на 07.04.2021 
26.03.2021 року через відділ управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява, в якому просить суд розглядати справу без участі його представника.
07.04.2021р. представники сторін у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.
Як вірно встановлено, судом першої інстанції, 21.04.2017 між відповідачем - Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради (далі - КПТМ "Черкаситеплокомуненерго") та позивачем - Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Героїв Майдану - 8" (далі - ОСББ "Героїв Майдану-8") був укладений договір № 243 про відшкодування витрат (далі - Договір).
Відповідно умов п.1.1. Договору відповідач зобов`язався компенсувати позивачу вартість спожитої енергії, яка споживається електрообладнанням ІТП КПТМ "Черкаситеплокомуненерго", яке розташовано за адресою м. Черкаси, вул. Героїв Майдану, 8, і обсяг спожитої енергій, по якій обліковується приладом обліку Меркурій 230 № 13109998 та приладом обліку Меркурій 230 № 13090534.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що предметом Договору не є постачання чи продаж будь-яких товарів або надання послуг будь-якою зі сторін Договору іншій стороні, а також здійснення будь-якою зі сторін Договору діяльності, метою якої є отримання прибутків. Грошовій  компенсації підлягають виключно  фактичні  витрати за спожиту електричну енергію без будь-яких націнок.
За умовами п.3.1. позивач надсилає відповідачу щомісячний розрахунок обсягу використаної енергії та рахунок про сплату витрат на електроенергію.
Пунктом 3.2. Договору визначено, що не пізніше 10-ти днів з моменту отримання відповідного рахунку та перевірки правильності розрахунків КПТМ "Черкаситеплокомуненерго" перераховує на розрахунковий рахунок ОСББ "Героїв Майдану-8" кошти у сумі, вказаній у рахунку.
Розділом 5 Договору сторони визначили відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано заборгованість за наступний період прострочення з 01.07.2019 по 31.07.2020. За попередній період рішенням суду у справі №925/871/19 присуджено до стягнення суму заборгованості, рішення суду набрало законної сили. Рішенням суду також було встановлено приналежність спірного обладнання теплового пункту відповідачеві КП "Черкаситеплокомуненерго". Документів на спростування цього факту відповідачем не надано. 
Відповідач, посилаючись на п.6.2 Договору 05.11.2018 на адресу позивача направив лист № 11/2619-8 про розірвання Договору з 01 січня 2019 року, тобто письмово за місяць до закінчення строку дії (31.12.2018). На цій підставі відповідачем 21.03.019 позивачу було повернуто без виконання рахунок №1/20191 від 31.01.2019 та акт №1/2019 від 31.01.2019.
21.11.2018 відповідачеві був надісланий лист-відповідь адвоката (який надає юридичні послуги ОСББ "Герої Майдану-8") про відхилення пропозиції відповідача у зв`язку з тим, що Договором не передбачена можливість його дострокового розірвання в односторонньому порядку без згоди іншої сторони.  
Судом встановлено, що з липня 2019 відповідач договірні зобов`язання не виконує (наступний період).
Позивач комісійно обстежив приміщення та обладнання теплового пункту в житловому комплексі ОСББ станом на 08.07.2019 та підтвердив використання електричної енергії через мережі ОСББ обладнанням відповідача, про що складено акт.  
Станом на серпень 2020 сума заборгованості по вказаному Договору складає 16791,60 грн. 
Через неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем за період з 31.07.2019 по 31.07.2020 в порядку ст.625 ЦК України нараховані до стягнення 505,71 грн. - 3% річних та 405,28 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства. 
Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором. 
За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, за своєю правовою природою договір, укладений сторонами є договором послуги та регулюється положеннями Глави 63 Цивільного кодексу України.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Черкаської області №925/871/19 від 12.09.2019р. надана оцінка відносин сторін у спорі між тими ж сторонами з тих же підстав, тому повторно суд взаємовідносини сторін не описує. 
За приписами ст.ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).
Частиною 1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530 ЦК України містять такі положення. 
Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну  дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання  замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Судом встановлено, що господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору відшкодування витрат № 243 від 21.04.2017. 
Спірний договір №243 від 21.04.2017 є чинним та має виконуватись сторонами. 
Термін дії цього Договору сторони визначили до 31.12.2017, з можливістю його пролонгації. 
Посилання апелянта на те, що у нього з позивачем у спірний період відсутні договірні відносини на підставі листа-пропозиції про розірвання договору від 05.11.2018, суд оцінює критично, оскільки позивач листом від 21.11.2018 відхилив заявлену пропозицію, а відповідач доказів вирішення спору в судовому порядку щодо зміни або розірвання цього договору до суду не надано.
Доказів належного виконання умов вищевказаного Договору відповідач до суду також не подав.
Відповідач, в порушення умов Договору та законодавства, у визначені ч. 2 ст. 530 ЦК України у строки оплату за фактичне користування електричною енергією з мереж позивача не провів, а отже є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання та своїми діями призвів до порушення права позивача на отримання компенсації.
Суд вважає доведеним право позивача на стягнення заборгованості за договором №243 від 21.04.2017 за період з 31.07.2019 по 31.07.2020 в сумі 16791,60 грн.  Позов в цій частині підлягає до задоволення. 
Щодо наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 31.07.2019 по 31.07.2020, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що позивачем не враховано наростаючий підсумок заборгованості по спожитій електроенергії помісячно та 10 денний строк протягом наступного місяця, коли відповідач мав провести оплату по виставлених рахунках.  
Перевіривши розрахунок колегія суддів зазначає, що судом вірно враховано можливість нарахування позивачем суми інфляційних втрат та 3% річних лише з 11.08.2019; інфляційні втрати в період травня-липня 2020 нараховані відповідачеві бути не можуть, оскільки рівень інфляції в державі становив від`ємне значення та приймається за " 0" при розрахунках.     
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 206,72 грн. інфляційний втрат та 251,96 грн. 3% річних з прострочених сум. 
Водночас вимога пункту 1 статті 6 названої Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обставини викладені Комунальнм підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.
Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Черкаської області від 11.01.2021 р. у справі № 925/1139/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради.
Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 11.01.2021 р. у справі № 925/1139/20 - без змін.
2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго", Черкаської міської ради. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови підпсано 20.04.2021р.

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                Л.П. Зубець