Справа № 750/630/21 	Головуючий у 1 інстанції Кузнєцова О. О. 	
Провадження № 33/4823/181/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
за участі особи, що притягується до
адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника-адвоката - Бабинця С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова  від 09 березня 2021 року, -

                                   В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення, на підставі ст. 36 КУпАП,  у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 454 грн.
Як встановив суд, ОСОБА_1 21 січня 2021 року о 23 год. 00 хв. в м. Чернігові по вул. Бєлова, 33 керував транспортним засобом HYNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога в медичному закладі ЧОПНЛ, що підтверджується висновком лікаря від 21 січня 2021 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, 21 січня 2021 року о 23 год. 00 хв. в м. Чернігові по вул. Бєлова, 33 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Белова зі сторони вул. Пухова, заїхав на дорогу з організованим круговим рухом позначеного дорожнім знаком 4.10 і з`їжджаючи на вул. Кільцева, в напрямку вул. 1-го Травня, не вибрав безпечної швидкості, не врахував стан дорожнього покриття, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на паркан, після чого продовжив рух та здійснив наїзд на дорожній знак 4.9, закріплений на стійці на острівці безпеки, після чого продовжив рух та здійснив наїзд на паркан. Внаслідок ДТП транспортний засіб, паркан та дорожній знак 4.9 отримали механічні пошкодження, осіб постраждалий нема. Водій порушив вимоги п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Враховуючи те, що дані адміністративні справи стосуються однієї особи, справи були об`єднані в одне провадження.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати її в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП, та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях  складу вказаного  адміністративного правопорушення. 
На підтвердження своїх вимог вказує, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, оскільки належним чином не мотивував його допустимими доказами по справі. Так, зазначає що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, оскільки викладені в постанові висновки не ґрунтуються на матеріалах справи, так як ним не було враховано пояснень свідка ОСОБА_3 , який вказав, що після ДТП останній намагався із заднього сидіння витягнути чоловіка, який там сидів, натомість суд надав перевагу поясненням працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали протилежні докази, проте не могли вказати про джерело їх обізнаності, оскільки не були очевидцями досліджуваних подій. 
Вважає, що вказані висновки суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника – адвоката Бабинця С.П. та Гаряжу Д.В., які підтримали вимоги  викладені в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.   
  Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення виконав вимоги ст. 280 КУпАП, повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних  правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. 

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , вона підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 029786 від 22 січня 2021 року, який є документом що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, по  факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та письмовими поясненнями в протоколі ОСОБА_1 , який був згоден по суті з вчинення ним вказаного правопорушення (а.с. 27); 
- схемою місця ДТП від 21 січня 2021 року та актом тимчасового затримання транспортного засобу від 22 січня 2021 року (а.с. 29,32); 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №029747 від 22 січня 2021 року по факту вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 21 січня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 6);
- даними, що містяться на диску з відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких,  факт скоєння    ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого як ст. 124 так і ч. 1 ст.130 КУпАП не заперечується (а.с. 11);
-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , які він підтвердив під час розгляду справи в суді першої інстанції (а.с. 7, 30).
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. 
Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом на момент виникнення продій, викладених в протоколах про адміністративні правопорушення, та перебував на задньому сидінні автомобіля, в той час, коли транспортним засобом керувала його дівчина, яка за його словами внаслідок зіткнення отримала тілесні ушкодження голови та обличчя, в зв`язку з ударом об лобове скло, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З дослідженого судом апеляційної інстанції відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що як під час перебування в кареті швидкої допомоги, так і під час спілкування з працівникам поліції щодо наїзду на огорожу, ОСОБА_1 не заперечувався факт керування транспортним засобом. 
При цьому, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечувався факт ДТП. Однак, під час дачі пояснень в суді апеляційної інстанції, змінив свою захисну позицію, та вказав, що оскільки не керував транспортним засобом, то не здійснював і наїзду на огорожу.  
Такі твердження ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як  в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Викладена позиція щодо дій правопорушника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення. 
Жодних інших вагомих доказів на спростування вини ОСОБА_1 , а ні захисником – адвокатом Бабинцем С.П., а ні самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності суду апеляційної інстанції  надано не було. 
Таким чином, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це зазначено в апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Суд першої інстанції  накладаючи стягнення на ОСОБА_1 вірно врахував вищевказану норму ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої вказано, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд  обґрунтовано  прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як за дане правопорушення передбачено більш суворе стягнення.  
При цьому, адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції статті, за яке передбачене більш суворе стягнення, а саме ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.   

              Керуючись ст. 294 КУпАП,  апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 березня  2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124,ч. 1 ст. 130 КУпАП  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	М. М. Оседач