Ухвала
01 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 761/26554/13-ц
провадження № 61-1151ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком» про стягнення заборгованості, за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком», Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані»,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «Омега Банк», ОСОБА_2 , ТОВ «Елітком», ТОВ «Файнес Компані» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником. Зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2014 року у справі №761/26554/13-ц, що набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Омега Банк» стягнуто 4 942 665,33 грн заборгованості за кредитним договором №622 від 23 квітня 2008 року.
31 грудня 2014 року між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» було укладено  Договір  купівлі-продажу  права  вимоги   із   додатковим   договором   від  09 січня  2015 року, зокрема і за кредитним договором №622 від 23 квітня 2008 року.
04 липня 2015 року між ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» і ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» укладено Договір купівлі-продажу права вимоги із додатковим договором від 06 червня 2015 року, зокрема і за кредитним договором №622 від 23 квітня 2008 року.
25 травня 2018 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу права вимоги зокрема і за кредитним договором №622 від 23 квітня 2008 року. Відомості про правонаступництво підтверджуються внесенням відповідних змін до Державного реєстру прав.
Посилаючись на вказані обставини, заявник просила замінити вибулого стягувача ПАТ  «Банк  «Омега Банк» на правонаступника Мінасян А. М. в справі №761/26554/13-ц за позовом ПАТ «Омега Банк» до  ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року,  заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року залишено без змін.
У січні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала  касаційну скаргу наухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня  2020 року  та  постанову  Київського  апеляційного  суду  від  23  листопада 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для надання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із відповідними доказами дати отримання оскарженого рішення суду апеляційної інстанції або інших поважних причин пропуску цього строку.
У січні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_2 подав  касаційну  скаргу  наухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня  2020  року  та   постанову   Київського   апеляційного суду від 23 листопада 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для надання документу про сплату судового збору та надання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із відповідними доказами дати отримання оскарженого рішення суду апеляційної інстанції або інших поважних причин пропуску цього строку.
Особами,  які  подали  касаційні  скарги на  виконання   ухвал   Верховного   Суду   від 11 лютого 2021 року указані недоліки було усунуто.
У клопотанні ОСОБА_1 на підставі статті 390 ЦПК України просить поновити строк на касаційне оскарження. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження   заявник   зазначає,   що  оскаржена  постанова  апеляційного  суду  від  23 листопада 2020 року опублікована в ЄДРСР 03 грудня 2020 року, поштою судом не направлялась   через  відсутність  коштів  на  оплату  кореспонденції.  З  04  грудня  2020 року по 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебувала на самоізоляції із захворюванням на covid-19, а 22 грудня 2020 року - у службовому відрядженні. 
У клопотанні ОСОБА_2 на підставі статті 390 ЦПК України просить поновити строк на касаційне оскарження. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження  заявник  зазначає,  що  оскаржену  постанову поштою на його адресу судом не направлено через відсутність коштів на оплату кореспонденції. На підтвердження вказаних ОСОБА_2 надано належні докази.
Вважає указані причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та просить поновити строк. На підтвердження вказаних обставин особою, яка подала касаційну скаргу, надано копії: листка непрацездатності, результатів лабораторних досліджень, наказу про відрядження.
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Аналіз касаційних скарг та доданих до них матеріалів свідчать, що строк на касаційне оскарження заявниками пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
В касаційних скаргах, посилаючись напорушення судом норм процесуального права, заявники просять скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти постанову про задоволення заяви ОСОБА_1 та заміну сторони - позивача (стягувача) ПАТ «Омега Банк» правонаступником Мінасян А. М.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави  касаційного  оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявники зазначають неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, з огляду на те, що:
суди, посилаючись на постанову Верховного Суду від 24 лютого 2019 року у господарській справі №910/10364/16, дійшли до помилкового висновку про застосування наслідків нікчемного правочину; 
судами не враховані висновки викладені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі №911/3749/17,  від 02 липня 2019 року у справі №48/340  та  від  05  травня  2020  року  у справі №750/3917/17; Верховного Суду від 01   жовтня   2019   року  у  справі  №5016/1284/2012,  від  24  грудня  2020  року  у  справі №  754/13238/15-ц,    від   16   грудня   2020   року   у  справі  №   127/27203/14-ц    (п. 1 ч.2 ст 389 ЦПК України);
  відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статей 330, 388 ЦК України у таких правовідносинах заміни сторони справи його правонаступником, який вважає себе добросовісним набувачем ( п. 3 ч.2 ст 389 ЦПК України);
Касаційні скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна  скарга  містить  підстави  касаційного  оскарження,  передбачені   абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Оскільки викладені в касаційних скаргах доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
Керуючись статтями 389, 390 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2  строк на  касаційне  оскарження  ухвали  Шевченківського  районного суду міста Києва від 25  серпня  2020  року та постанови Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком» про стягнення заборгованості, за заявою ОСОБА_1 про заміну стягувача, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітком», Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», за касаційними скаргами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на  ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                      Є. В. Петров
                                                                                                                                А. А. Калараш
                                                                                                                                О. С. Ткачук