ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10169/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 в адміністративній справі №160/10169/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Директору Департаменту соціальної політики міської ради,  Південного управління соціального захисту населення Дніпропетровської  області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту  соціальної політики  міської ради, в якому просив визнати бездіяльність Департаменту соціальної політики міської ради протиправною, щодо не виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю в наслідок війни (2-ї групи), виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених коштів; стягнути з Департаменту соціальної політики  міської на користь ОСОБА_1 щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю в наслідок війни (2-ї групи).  
В обґрунтування позову зазначалось, що позивач є інвалідом війни 2 групи та користується пільгами, передбаченим Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В квітні 2020 року позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3640,00 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Однак, листом відповідач відмовив у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, в розмірі 9464,00 грн., вважаючи відмову у перерахунку та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись з таким рішенням, Департаментом  соціальної політики  міської ради подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 як особі з інвалідністю  ІІ групи, було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у 2020 році у розмірі 3640,00 грн, на підставі та згідно постанов Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року № 112 про деякі питання виплат у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нациських переслідувань», оскільки вказані норми є чинними та не визнанні Конституційним судом Украни не конституційними. Таким чином, суд першої інстанції не врахував системний аналіз наведених положень та не звернув достатньо уваги на положення рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № рп/2012 у справі №1-11/2012, яке є обов`язковим до виконання на території України, у тому числі і відповідачем, як суб`єктом владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Відповідно до медичних документів позивач отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку із чим перебуває на обліку в УПСЗН в Кам`янській міській раді Дніпропетровської області як отримувач щорічної разової допомоги до 5 травня.
ОСОБА_1 у квітня 2020 року виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3640 грн.
11.08.2020 позивач звернувся до начальника Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради із заявою, в якій просив відновити право та провести позивачу перерахунок та виплату щорічної допомоги до 5 травня згідно ч. 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та визнання рішення Конституційного Суду України, що є обов`язковим до виконання на всій території України у розмірі за 2 групою інвалідності восьми мінімальних пенсій за віком. 
Листом від 19.08.2020 Директором Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради №Щ-4173 було повідомлено позивача проте, що позивач згідно Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за категорією “особа з інвалідністю внаслідок війни” ІІ група інвалідності та користуєтесь пільгами при сплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 100% в межах соціальних норм.
Крім того, в листі вказано, що КМУ щорічно своєю постановою визначає розміри та порядок виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни. Так постановою КМУ від 19.02.2020 №112 “деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” і “Про жертви нацистських переслідувань”, особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, встановлений розмір разової грошової допомоги- 3640,00 грн.
У Дніпропетровській області Міністерство соціальної політики перераховує кошти на виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни, зокрема, департаменту з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Далі комунальний заклад “Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення” Дніпропетровської обласної ради відповідно до сформованих платіжних відомостей, перераховує кошти через відділення зв`язку або установи банків особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання”.
У листі також зазначено, що до повноважень департаменту соціальної політики та підпорядкованих йому управління соціального захисту населення не належить нарахування та виплати грошової допомоги, передбаченої Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
17.09.2020 позивач звернувся до Комунального закладу “Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення” Дніпропетровської обласної ради із заявою про перерахування та виплату щорічної допомоги до 5 травня згідно ч. 5 ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
За наслідками вирішення порушеного заявником питання комунальний заклад листом від 22.09.2020 №Ш-792/01/2169/01-08 надав відповідь про відмову у нарахуванні допомоги у бажаному заявником розмірі. Така відповідь мотивована тим, що позивачу у квітні 2020 як особі з інвалідністю ІІ групи відповідно до ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” нараховано в розмірі передбаченому постановою КМУ №112, а саме в розмірі 3640,00 грн. КЗ “Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення” Дніпропетровської обласної ради самостійно не призначає та не виплачує розмір жодного виду допомоги, зокрема щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а по суті заклад здійснює підготовку відомостей на виплату (друк та направлення до банківських установ/центрів поштового зв`язку) на підставі розпоряджень органів соціального захисту населення – суб`єктів владних повноважень.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня у меншому розмірі, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач  звернувся  до суду першої інстанції з даним позовом.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, щозважаючи на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 1-247/2018(3393/18) у позивача з 27.02.2020 року виникло право на соціальне забезпечення у редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367- ХІV, яка передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня для учасників бойових у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. При цьому, суд першої інстанції наголосив, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України, і не позбавляють позивача цього права.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (далі - Закон №367-XIV) викладено ст. 12 Закону "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".
Підпунктом "б" пп.2 п.20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI текст вказаної вище частини ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зміни, внесені пп."б" пп.2 п.20 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року №107-VI, визнані неконституційними.
Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.
Згідно із пп. 5 п. 63 розділу І Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VIII розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнено п.26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, Конституційний Суд України у п.2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22 травня 2008 №10-рп/2008, дійшов висновку, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Отже, станом на час виникнення спірних відносин рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відновлено дію ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Кабінетом Міністрів України постановою №112 від 19.02.2020 встановлено, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, здійснюється у розмірі 1 390 грн. (пп.1 п.1), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено ч.5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Тобто, на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та постанова №112.
Виходячи із визначених у частині ч.4 статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році слід застосовувати не положення постанови Кабміну №112, а приписи Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Оскільки у 2020 році позивачу разову грошову допомогу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено ст. 13 Закону № 3551-XII, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що отримання такої допомоги у меншому розмірі порушує права позивача.
Крім того, колегія суддів зазначає, що справа яка переглядається апеляційним судом є типовою по відношенню до зразкової справи № 440/2722/20, в якій, рішенням Верховного Суду від 29.09.2020 року, яке набрало законної сили 13.01.2021 року, встановлено, що позивач має право на отримання щорічного разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, в розмірі встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року №367-ХІV.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності виплатити ОСОБА_1 допомогу до 05 травня 2020 року у недоплаченому розмірі, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Департамент не є розпорядником бюджетних коштів, а належним органом який може нести відповідальність є Міністерство соціальної політики.
Судова колегія не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки саме Департаментом   соціальної політики  міської ради в квітні 2020 року була виплачена разова грошова допомога позивачу, як особі з інвалідністю ІІ групи до 5 травня за 2020 рік в розмірі 3640 грн, тобто меншому, ніж передбачено Законом.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
За приписами пункту 1 частини першої  статті 316 КАС України  суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329,  331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 в адміністративній справі №160/10169/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва