П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2203/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Блонський В.К. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 

28 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  24 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 включно.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 включно, з урахуванням проведеного військовою частиною НОМЕР_2 розрахунку належної до виплати суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2017 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.07.2020 позов задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що за період з січня 2016 по лютий 2017 року індексацію повинна виплатити військова частина НОМЕР_2 , в якій ОСОБА_1 проходила військову службу саме в цей час. Стосовно періоду з 01.03.2017 по 31.12.2018, виплата індексації неможлива, оскільки військова частина НОМЕР_1 відповідно до інструкції №260 виконувало роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, в якому було зазначено про не нарахування індексації грошового забезпечення.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2017 року № 38 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера-психолога, призначеного наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 січня 2017 року № 21 на посаду офіцера відділення по роботі з особовим складом військової частини пп НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , вважати, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2019 року № 132 капітана ОСОБА_1 звільнено в запас.
Позивач звернулася до військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2017
За результатами розгляду заяви, військова частина НОМЕР_2  надала відповідь, оформлену листом від 16.03.2020 №350/142/884пс, в якій повідомив про те, що нарахування індексації грошового забезпечення за вказані періоди не проводилося.
Позивач звернулася до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 19.06.2019.
За результатами розгляду заяви, відповідач надав відповідь, оформлену листом від 23.03.2020 №208, в якій повідомив про те, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію немає.
Вважаючи, що має право на виплату сум індексації грошового забезпечення, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку,  що сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Однак,  позивачу за період з 01.01. 2016 по 31.12.2018 не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки будь-які дії стосовно вказаних виплат ним не вчинялися.
Відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 є протиправною, а тому належить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.
Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").
Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).
Згідно п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме:
1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;
2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;
3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;
4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття;
5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;
6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів;
7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Як встановлено в ході розгляду справи, позивачу за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Відповідачем вказаний факт не заперечується. 
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що у позовній заяві позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 включно, з урахуванням проведеного військовою частиною НОМЕР_2 розрахунку належної до виплати суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 по лютий 2017 року.
Однак, слід наголосити, що згідно з п.8 Наказу № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Таким чином, нарахування індексації грошового забезпечення, як складової грошового забезпечення, здійснюється на підставі наказу командира.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").
Як встановлено з матеріалів справи, позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2017 року № 38 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера-психолога, призначеного наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 січня 2017 року № 21 на посаду офіцера відділення по роботі з особовим складом військової частини пп НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , вважати, що справи та посаду здала і вибула до нового місця служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2019 року № 132 капітана ОСОБА_1 звільнено в запас.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з 2016 року по 01.03.2017 заявлені позивачем до неналежного відповідача, оскільки у вказаний період позивач перебувала на грошовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .
При цьому, відповідно до ч.7 ст.48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку про те, що допустити заміну належної сторони або залучити до участі співвідповідача у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, а можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.
Статтею 50 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.
У відповідності до частин першої, третьої статті 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулися не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.
Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позов в частині здійнення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2017 задоволенню не підлягає, оскільки в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що позовні вимоги в цій частині ОСОБА_1 пред`явлено до неналежного відповідача і суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.
Відтак, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції помилково визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2017 та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2017 включно, з урахуванням проведеного військовою частиною НОМЕР_2 розрахунку належної до виплати суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2017 року.
Щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2017 по 31.12.2018, то слід зазначити наступне.
Підставою для ненарахування індексації грошового забезпечення з 01.03.2017 по 31.12.2018 відповідачем зазначено наявність підстав для здійснення індексації лише в межах фінансових ресурсів бюджетів.
Водночас, суд наголошує, що відсутність фінансового ресурсу для   виплати   індексації   грошового   забезпечення, не   звільняє   відповідача від   обов`язку діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та Законами України.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
У  зв`язку  з  викладеним та  враховуючи те, що  Законом  України  Про індексацію грошових доходів населення  та Порядком №1078 чітко  визначено правила та  порядок проведення індексації грошових доходів населення який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, у  тому  числі  і на  військову  частину НОМЕР_1 ,  суд  приходить до висновку, що  військова  частина  НОМЕР_1 не  нарахувавши  та  не виплативши позивачу  індексацію  грошового  забезпечення  вчинила протиправну бездіяльність, оскільки будь-які дії стосовно вказаних виплат ним нею не вчинялася.
Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на телеграму Міністра оборони України від 31.12.2015 року № 248/3/9/1/1150 та роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2, оскільки відповідно до п. 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Крім того, слід зазначити, що вказані телеграма та роз`яснення не є нормативно-правовими актами.
В період з 01.03.2017 по 31.12.2018 позивачу не виплачувалась індексація грошового забезпечення, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки будь-які дії стосовно вказаних виплат у цей період не вчинялися.
За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про наявність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення та встановлення судом факту перебування позивача на грошовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 у період з 01.03.2017 по 19.06.2019, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивача індексації грошового забезпечення з 01.03.2017 по 31.12.2018 року включно та зобов`язаня військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.03.2017 по 31.12.2018 року включно.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити  частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.03.2017 по 31.12.2018 року включно.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.03.2017 по 31.12.2018 року включно.
В решті позову відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Драчук Т. О.