ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 р.	Справа № 520/10284/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2020, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 07.12.20 року по справі № 520/10284/2020
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України               
          про визнання протиправними та скасування акту і податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі та текстом також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати акт Головного управління ДФС у Харківській області від 11.10.2019 за № 3031/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 про результати документальної невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні транспортного засобу «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , через митний кордон України за митною декларацією від 13.07.2018 за № UA205090/2018/055549;
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2019 року № 0007731305 та № 000741305.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2019 за №0007731305, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби, що були ввезені на митну територію України на загальну суму 13568,44 грн, з яких 10854,75 грн - за податковими зобов`язаннями та 2713,69 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2019 за № 0007741305, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на митну територію України транспортних засобів на загальну суму 29850,46 грн, з яких 23880,37 грн - за податковими зобов`язаннями та 5970,09 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1681,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та нормативно - правове обґрунтування вимог апеляційної скарги через викладення тексту норм, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень – рішень. Зазначає про ненадання судом першої інстанції належної оцінки наданим договорам та інформації від Рівненської та Волинської митниць ДФС, якими підтверджено штучне заниження ціни транспортного засобу «Volvo» модель «XC60» та, відповідно, заниження ввізного мита та податку на додану вартість з операції ввезення транспортного засобу.
За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Від позивача надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких він зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Вказує на наявність підстав для заміни відповідача у справі з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на його правонаступника – Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, та повернення апеляційної скарги.
У поданих запереченнях відповідач, керуючись положеннями статей 52, 43 КАС України, просить розглянути питання щодо допуску заміни відповідача у справі з Головного управління ДПС у Харківській області (код в ЄДРПОУ 43143704) на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП 43983495) та вказує на відсутність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на те, що апеляційну скаргу підписано належною особою та повноваження до новоствореного органу - Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від відповідача у цій справі перейшли з 01.01.2021 відповідно до Наказу ДПС України від 24.12.2020 за № 755 «Про початок діяльності», а апеляційна скарга подана до Другого апеляційного адміністративного суду Головним управлінням ДПС у Харківській області (код в ЄДРПОУ 43143704) 24.12.2020.
Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду здійснено заміну відповідача – Головного управління ДПС у Харківській області (код в ЄДРПОУ 43143704) на правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП 43983495) та відмовлено у задоволенні клопотання про повернення апеляційної скарги з огляду на те, що апеляційну скаргу підписано належною особою (згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підпрєимців та громадських формувань підписант апеляційної скарги діє виключно в судах України без окремого доручення керівника, з правом підписання процесуальних документів) та повноваження до новоствореного органу - Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від Головного управління ДПС у Харківській області (код в ЄДРПОУ 43143704) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП 43983495) перейшли з 01.01.2021 відповідно до Наказу ДПС України від 24.12.2020 за № 755 «Про початок діяльності», а апеляційна скарга подана до Другого апеляційного адміністративного суду Головним управлінням ДПС у Харківській області (код в ЄДРПОУ 43143704) 24.12.2020.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13.07.2018 на територію України через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуск» митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль, що був у використанні, «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 .
Митне оформлення легкового автомобіля, що був у використанні, «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , проведене за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/055549, в пункті 12 якої визначено митну вартість за резервним методом – 243084,41 грн (з урахуванням курсу євро 7950 євро), та заявлено загальну суму за рахунком (графа 22) - 6000 євро.
Згідно з рахунком-фактурою від 11.07.2018 вартість транспортного засобу становила 6000 євро, його продавцем виступала компанія «UAB Rolidas», отримувачем – ОСОБА_1 .
За митне оформлення придбаного автомобіля при його митній вартості у 243084,41 грн нараховано та сплачено позивачем такі митні платежі: ввізне мито - в сумі 24308,44 гривень, акцизний податок – 23996,56 гривень, податок на додану вартість – 58277,88 гривень.
Таким чином, контролюючий орган прийняв митну декларацію ІМ40ДЕ № UA205090/2018/055549, визначив митну вартість товару за резервним методом та пропустив легковий автомобіль, що був у використанні, «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , на митну територію України.
24.05.2019 на адресу Головного управління ДФС України в Харківській області від Рівненської митниці ДФС надійшов лист № 4723/7/17-70-20-03, яким надано інформацію стосовно митного оформлення за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205090/2018/055549 від 13.07.2018 Волинською митницею ДФС товару - легкового автомобілю марки «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , та зазначено, що транспортний засіб ввозився на митну територію України громадянином ОСОБА_1 , декларантом ТОВ «Константа Брок» заявлено фактурну вартість такого автомобіля на рівні 6000 євро.
Також, в листі вказано, що з рахунку-фактури від 30.06.2018 митницею встановлено, що зазначений автомобіль реалізований підприємством «Michael Beuck Automobile» на території ЄС за 11500 євро, що не відповідає заявленій вартості під час митного оформлення транспортного засобу.
Враховуючи викладене, та з метою забезпечення виконання контролюючим органом функцій щодо проведення перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску в порядку, визначеному статтями 345-354 Митного кодексу України, відповідачем направлено запити до Волинської митниці ДФС та Рівненської митниці ДФС.
Листом Рівненської митниці ДФС від 10.06.2019 за № 5166/36/17-70-20-03 надано завірені копії документів, а саме: рахунок-фактуру купівлі-продажу від 30.06.2018, чек/квитанцію від 30.06.2018 та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджують реалізацію на території ЄС автомобіля марки «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 .
Згідно з рахунком-фактурою від 30.06.2018 автомобіль марки «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , реалізовано за 11500 євро підприємством «Michael Beuck Automobile» покупцю ОСОБА_2 , який є засновником та керівником ТОВ «Ролідас Авто», м. Рівне.
Листом Волинської митниці ДФС від 11.06.2019 за № 1565/7/03-70-66 на запит Головного управління ДФС у Харківській області № 6195/7/20-40-13-04-07 від 31.05.2019 надано завірені витяги з АСМО «Інспектор» електронної митної декларації № UA205090/2018/055549 від 13.07.2018 та документів, що подавалися при митному оформленні автомобілю марки «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 .
Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 11.07.2018 за підписом ОСОБА_3 компанією UAB «ROLIDAS» (код підприємства 304231840, Литовська республіка) реалізовано автомобіль марки «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , покупцю ОСОБА_1 за ціною 6000 євро.
У подальшому, Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі Наказу № 5769 від 16.08.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку громадянина ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні транспортного засобу марки «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , через митний кордон України за митною декларацією від 13.07.2018 за № UA205090/2018/055549, за результатами якої складено акт № 3031/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 від 11.10.2019.
За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення ОСОБА_1 :
- п. 2 ст. 52, ч. 2 ст. 53, ст. 278, п. 1 ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 295, п. 1 ст. 368 Митного кодексу України та заниження податкового зобов`язання зі сплати ввізного мита на загальну суму 10854,75 грн;
- п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України та заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 23880,37 грн.
На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:
- податкове повідомлення-рішення № 0007741305 від 12.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів всього в сумі 29850,46 грн, з них за податковим зобов`язанням - в сумі 23880,37 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 5970,09 грн;
- податкове повідомлення-рішення № 0007731305 від 12.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем мито на транспортні засоби, що були ввезені на територію України, всього в сумі 13568,44 грн, з них за податковим зобов`язанням - в сумі 10854,75 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - в сумі 2713,69 грн.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями та актом перевірки відповідача, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання їх протиправними та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування оскаржуваних повідомлень-рішень, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не довів правомірності їх прийняття контролюючим органом відповідно до приписів частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного акта перевірки, суд першої інстанції виходив із того, що акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).
Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначаються цим Кодексом, крім правил оподаткування товарів митом, які встановлюються Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно з ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
За ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
За приписами ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 6 ст. 265 Митного кодексу України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.
Частиною 1 ст. 266 Митного кодексу України визначено, що декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).
Згідно із ч. 1 ст. 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.
Приписами п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,
Пунктом 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Згідно з п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.
Пунктом 7 розділу I Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708 (у редакції Наказу № 229 від 17.03.2008), власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності). У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
У свою чергу, відповідно до положень пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 345 Митного кодексу України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 351 цього Кодексу, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
При цьому, якщо митний орган, приймаючи вантажну митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів.
В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов`язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 08.05.2018 у справі № 808/1341/14 (провадження № К/9901/7237/18), від 16.05.2019 у справі № 822/728/16 (провадження № К/9901/25096/18).
Судовим розглядом установлено, що митне оформлення ввезеного позивачем легкового автомобіля, що був у використанні, марки «Volvo» модель «XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 , проведено за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/055549, в якій митна вартість визначена за резервним методом.
Контролюючий орган прийняв митну декларацію ІМ40ДЕ № UA205090/2018/055549, самостійно визначивши митну вартість товару за резервним методом, та пропустив легковий автомобіль, що був у використанні, на митну територію України.
З огляду на вищезазначене, Головне управління ДПС у Харківській області не мало правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов`язань позивачу.
Доказів, які свідчать про змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи, відповідачем всупереч вимог КАС України надано не було.
Акт перевірки від 11.09.2019 за № 3031/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 не містить будь-яких фактів, які б вказували на вчинення протиправних дій ОСОБА_1 щодо підроблення інформації про ціну транспортного засобу, а лише підтверджує факт подання декларантом під час митного оформлення зазначеного транспортного засобу згідно з рахунком-фактурою від 11.07.2018, який був прийнятий митним органом без будь-яких зауважень.
В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що Головне управління ДПС у Харківській області під час проведення перевірки позивача на предмет своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні транспортного засобу не вживало додаткових заходів з метою встановлення дійсного продавця товару (компанія «Michael Beuck Automobile» чи «UAB Rolidas»), фактичної ціни товару, за яку був придбаний транспортний засіб позивачем.
В той же час, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є добросовісним покупцем, оскільки відповідачем в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів щодо недійсності або нікчемності договору купівлі-продажу транспортного засобу «Volvo XC60», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_2 від 11.08.2020, укладеного між продавцем, компанією «UAB Rolidas», Литовська Республіка, та покупцем, ОСОБА_1 , з підстав, передбачених Цивільним кодексом України, зокрема, у судовому порядку.
Позивач не притягувався митним органом до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, що, в свою чергу, свідчить про відсутність встановлених контролюючим органом фактів неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість вказаного автомобіля, у тому числі невірного визначення митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товарів митним органом за зазначеним вище транспортним засобом не приймалось.
Самі по собі документи митних органів Литовської республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності в його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправомірних відомостей щодо вартості товару.
Інформація, що міститься у рахунку-фактурі та чеку-квитанції від 30.06.3018, доданих до листа Рівненської митниці ДФС від 10.06.2019 за № 5166/36/17-70-20-03, є предметом перевірки саме з боку Митного департаменту фінансів Литовської Республіки.
Отже, враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2019 № 0007731305 та № 000741305 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відсутність підстав збільшення грошових зобов`язань з податку на додану вартість та зі сплати мита на транспортні засоби, що були ввезені на митну територію України, спірними податковими повідомленнями-рішеннями унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій, зазначених у таких повідомленнях-рішеннях.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень належним чином під час судового розгляду не довів, у зв`язку з чим позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються неведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, відповідачем не зазначено в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, а відтак, підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відсутні.
Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до всіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Водночас, колегія суддів зауважує, що з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції відповідно до приписів статті 308 КАС України переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги і в цій справі не оскаржується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 в частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування акта Головного управління ДФС у Харківській області від 11.10.2019 за № 3031/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 , суд апеляційної інстанції не переглядає оскаржуване рішення в цій частині.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 по справі № 520/10284/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  12.04.2021 року