Дата документу 14.06.2021 Справа № 337/4528/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 337/4528/20                                            Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1941/21 Кучерук І.Г.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого:        Бєлки В.Ю.
               Суддів:                Кухаря С.В.
                       Онищенка Е.А.

       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Попової Катерини Романівни на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 в особі адвоката Попової К.Р. звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ПАТ ««Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, посилаючись на те, що ОСОБА_1 має загальний стаж 38 років 01 місяць; за професією - 34 роки 04 місяці; у цеху - 35 роки 04 місяці; в умовах впливу шкідливих факторів - 35 років 04 місяців.
Згідно із записами у трудовій книжці, ОСОБА_1 працювала з 28.07.1978 року по 19.12.2012 рік у ливарному цеху в комплексній бригаді машиністів крана металургійного виробництва у відділенні по виробництву виливниць, і з 19.12.2012 року по 30.11.2013 рік - прибиральником виробничих приміщень. У травні 2016 року ливарний цех був виведений із складу ПАТ «Запоріжсталь» та введений до складу ТОВ «Ливарно-механічний завод».
Відповідно Висновку ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 25.05.2020 року, протокол №394 позивачу було встановлено основне професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пило токсичний бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група С, загострення середнього ступня важкості. Легенева недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК-першої стадії. 2. Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдромом в поєднанні з тадикулонейропатіє з вираженими статико-динамічнимі гашеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, дистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу, остеарттрозу у поєднанні х пер артрозом ліктьових та колінних суглобів, осте артрозу дрібних суглобів кистей. 3. Нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з помірним зниженням слуху).
Супутнім діагнозом є - гіпертонічна хвороба 2 стадії, ступінь 2, т-егтензивне серце, ангіопатія сітківки обох очей. Дифузних кардіосклероз, іронічний гастродуоденіт, фаза нестійкої ремісії, хронічний холецистит, фаза нестійкої ремісії, ДЕП 1 ст. з астено-невротичним синдромом. Факсклероз обох очей. Гіперметропія слабкого ступеня обох очей. Пресбіопія обох очей.
Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією, встановлена друга група інвалідності безстроково. Ступінь втрати професійної працездатності - 80%.
Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.03.2019 року, професійне захворювання вникло в результаті наявності на робочому місці машиніста крана металургійного виробництва ПАТ «Запоріжсталь» ОСОБА_1 шкідливих виробничих факторів.
Згідно довідки до Акту МСЕК протипоказана тяжка фізична праця, стато-динамічні навантаження, огляд профпатолога, сімейного лікаря, пульмонолога, невролога, лора, стаціонарне лікування 1-2 рази на рік, санаторно-курортне лікування.
Отримане професійне захворювання спричиняє позивачу як фізичну біль, так і моральні страждання, оскільки і біль і страждання є невід`ємні один від одного. Моральна шкода, завдана в результаті професійного захворювання, є сукупністю тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного та виснажливого фізичного болю, що пов`язаний із професійним захворюванням, і якого позивач вже ніколи не позбутися, моральні переживання за подальших стан свого здоров`я, душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, оскільки її визнано особою з інвалідністю, переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, оскільки своїм часом позивачка розпоряджатися в повній мірі не може у зв`язку із необхідністю проходити тривалий курс лікування, приймати цілу купу ліків пожиттєво, переживання, пов`язані з тим, що позивачка не може виконувати свої звичайні повсякденні обов`язки та приділяти необхідну увагу сім`ї. Через вплив графітного впливу, у ОСОБА_1 постійна задуха, а отже необхідно при приступах приймати ліки (беродуал) для нормалізації дихання, біль у суглобах, різке погіршення зору, порушення слуху, через що необхідно використовувати слуховий апарат.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 200 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
Рішенням Хортицького районного суду м Запоріжжя від 11 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з отриманням професійного захворювання у розмірі 40 000 грн., без урахування утримання податку з доходів і зборів.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з Публічного Акціонерного Товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
               У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Попова К.Р. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив надані докази по справі. Визнаючи розмір моральної шкоди, судом не враховано тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю, ступінь втрати її професійної непрацездатності. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати рішення частково, винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На зазначену апеляційну скаргу представник ПАТ «Запоріжсталь» Коваленко Ю.М. подав відзив за змістом якого повністю підтримані висновки суду першої інстанції. Також посилається на те, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
               Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що згідно з наказом № 1377 від 17.07.1978, ОСОБА_1 була прийнята на роботу на підприємство відповідача до цеху ізложниць машиністом крану металургійного виробництва, 19.12.2012 переведена прибиральником виробничих приміщень, та наказом № 1427 від 29.11.2013 була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.
Позивачка ОСОБА_1 неодноразово переводилась машиністом крану металургійного виробництва на різні ділянки.
Відповідно до інформаційної довідки ГУ Держпраці у Запорізькій області, про умови праці на ОСОБА_1 від 23.11.2017 за № 08/03.2-24/7710, вказано, що за показниками робоче місце слід вважати з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.
Медичним висновком лікарсько експертної комісії ДУ «Український НДІ промислової медицини» м. Кривий Ріг від 07.02.2019, протокол за № 240, у ОСОБА_1 встановлено захворювання професійного характеру за місцем роботи в несприятливих умовах праці ПАТ «Запоріжсталь».
Відповідно до висновку ЛЕК ДУ «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» від 25.05.2020, протокол №394, у ОСОБА_1 встановлено основне професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пило токсичний бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група С, легенева недостатність третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК-першої стадії. Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдромом в поєднанні з тадикулонейропатією з вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, дистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів, остеоартрозу дрібних суглобів кистей. Нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з помірним зниженням слуху).
Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого 11.03.2019, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло в наслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь».
Згідно Довідки до акту огляду МСЕК від 08.04.2019, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням і встановлено 60% втрати професійної працездатності.
Відповідно до виписок епікризу із медичної картки стаціонарного хворого, ОСОБА_1 у період з 2017 року по 2020 рік, неодноразово проходила стаціонарне лікування с приводу захворювання.
Згідно Довідки до акту огляду МСЕК від 30.03.2020, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності за професійним захворюванням і встановлено 80% втрати професійної працездатності.
Відповідно до карток умов праці, у ливарному цеху ПАТ «Запоріжсталь» встановлені відповідні пільги і компенсації, з якими ОСОБА_1 була ознайомлена.
Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що професійне захворювання позивача виникло з вини відповідача.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.
Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.
За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України  відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. 1167, 1168 ЦК України.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем захворювань, і пов`язані з ними фізичні, емоційні переживання і моральні страждання, потреба у лікуванні, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, докладання додаткових зусиль для організації свого життя і наслідків, що наступили, суд обґрунтовано вважав, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, із розрахунку 1000 грн. за кожен відсоток втрати професійної працездатності, та приймаючи до уваги встановлення 2 групи інвалідності, 80% втрати професійної працездатності, тривалості страждань, підлягає відшкодуванню у розмірі 40 000 грн.
Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, а саме щодо визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Попової Катерини Романівни залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2021 року у цій справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 14 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                        В.Ю. Бєлка
                                                               
Судді:                                                                                 С.В. Кухар

                                                                                Е.А Онищенко