Номер провадження: 22-ц/813/699/21 
Номер справи місцевого суду: 2-7116/11
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       13.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
стягувача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», представника Поплавської О.В., 
представника суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. Громадського О.В.,
від боржника ОСОБА_1 – не з`явились,
переглянувши справу №2-7116/11 за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участю стягувача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за апеляційною скаргою представника Парапана Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року у складі судді Пучкової І.М., -

в с т а н о в и в :

Боржник ОСОБА_1 , звернувшись 19 грудня 2019 року до суду з вищеназваною скаргою, вказав, що на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року в справі №2-7116/11 судом 23 квітня 2014 року видано виконавчий лист №2-7116/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 4237,69 грн. та 102107,02 доларів США. 14 січня 2019 року приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження №58034479 на підставі вказаного виконавчого листа, проте постанова є неправомірною, так як стягувачем був пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання ще при винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52447393 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області. Посилаючись на вказані обставини, боржник ОСОБА_1 просив:
визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження №58034479 від 14 січня 2019 року, видану приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В.;
зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. закрити виконавче провадження №58034479 та здійснити всі похідні від цього закриття дії (а.с.1-3). 
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року скаргу прийнято до провадження (а.с.19).
Стягувач АТ «Державний ощадний банк України» надав заперечення на скаргу, за змістом яких скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що суперечить чинному законодавству. Так, згідно частини 5 розділу ХШ Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Згідно зі статтею 12 Закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2013 року в справі №2-7116/11 набрало законної сили 23 грудня 2013 року. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення суду) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлювався в один рік. Банк вперше звернувся до державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості 14 травня 2014 року, тобто в межах встановленого законом однорічного строку. 30 червня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу. Вдруге виконавчий документ пред`явлено до виконання 29 вересня 2016 року також в межах встановленого законом строку. Отже, строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання вперше та в подальшому не був пропущений (а.с.27-28).
Суб`єкт оскарження приватний виконавець Парфьонов Г.В. надав відзив на скаргу, за змістом якого виконавець прав стягувача не порушив. Відносини з примусового виконання виконавчого листа №2-7116/11 від 23 квітня 2014 року як і строк пред`явлення до виконання не могли припинитися поки лист був на виконанні у державного виконавця і після повернення стягувачу строк пред`явлення до виконання був поновлений ще на рік, тобто до 30 червня 2017 року, але ще до настання цього моменту, як це підтверджує сам скаржник, а саме 30 вересня 2016 року вдруге відкрите виконавче провадження за тим самим виконавчим листом і строк пред`явлення до виконання знову був перерваний. До припинення відносин з примусового виконання виконавчого листа №2-7116/11 від 23 квітня 2014 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-УШ, який відповідно до пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року в справі №1-16/2001 поширюється на відносини з його виконання. З моменту повернення виконавчого листа 29 червня 2017 року строк його пред`явлення до виконання у три роки відповідно до частини 5 статті 12 Закону «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-УШ становив до 29 червня 2020 року. Чинним законодавством приватному виконавцю не надано права здійснювати оцінку правомірності прийняття рішень з прийняття виконавчих документів до примусового виконання державними виконавцями чи іншими органами, уповноваженими на примусове виконання. Якщо виконавчий документ, що надходить до приватного виконавця, вже пред`являвся до примусового виконання, приватний виконавець рахує строк пред`явлення до виконання виключно з моменту останнього повернення виконавчого документу і не вправі оцінювати правомірність прийняття цього документу до виконання іншими органами.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року в задоволенні скарги відмовлено (а.с.77-79).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення скарги (а.с.82-87).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права полягає в тому, що строк пред`явлення до виконання рахується не з моменту видачі виконавчого листа, а з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Закон України «Про виконавче провадження» №1404-УШ набрав чинності 5 жовтня 2016 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2016 року є недійсною, так як був пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки на момент звернення до органів державної виконавчої служби діяв Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ в редакції від 22 січня 2014 року, в якому строк пред`явлення до виконання становить один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили, тобто з 24 грудня 2014 року. Положення частини 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-УШ від 2 червня 2016 року застосовуються до тих виконавчих листів, строк пред`явлення до виконання яких не сплинув до набрання чинності цим Законом.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Парфьонов Г.В. заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим же, що й відзив на скаргу, зазначає про не порушення прав скаржника та наявність передбачених частиною 3 статті 451 ЦПК України підстав для відмови в задоволенні скарги (а.с.123-124).
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим же, що й заперечення на скаргу, зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Згідно вимог пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, отже, невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України як норм прямої дії. У сенсі положень статті 6 Конвенції ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (а.с.128-129).
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року в цивільній справі №2-7116/11 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором Київським районним судом м. Одеси 23 квітня 2014 року видано виконавчі листи:
виконавчий лист №2-7116/11 на боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за Кредитним договором №1893-н від 29 серпня 2007 року в загальній сумі 102107,02 доларів США та 4237,69 грн.;
виконавчий лист №2-7116/11 на боржника ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судових витрат в сумі 1820,00 грн. 
14 травня 2014 року виконавчі листи про стягнення боргу пред`явлено для примусового виконання до Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ.
16 травня 2014 року державним виконавцем Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №43612936 про стягнення боргу в сумі 102107,02 доларів США та 4237,69 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження №43613070 про стягнення грошових коштів в сумі 1820,00 грн.
30 червня 2016 року державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено у виконавчому провадженні №43612936 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та підставі пункту 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено у виконавчому провадженні №43613070 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та підставі пункту 7 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». 
29 вересня 2016 року АТ «Державний ощадний банк України» повторно для примусового виконання пред`явлений до Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області виконавчий лист №2-7116-11, виданий Київським районним судом м. Одеси 23 квітня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за Кредитним договором №1893-н від 29 серпня 2007 року в загальній сумі 102107,02 доларів США та 4237,69 грн.
30 вересня 2016 року головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52447393 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за Кредитним договором №1893-н від 29 серпня 2007 року в загальній сумі 102107,02 доларів США та 4237,69 грн.
29 червня 2017 року державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено у виконавчому провадженні №52447393 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 
14 січня 2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №58034479 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за Кредитним договором №1893-н від 29 серпня 2007 року в загальній сумі 102107,02 доларів США та 4237,69 грн.
Згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-УШ, що набрав чинності 5 жовтня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (ч.5 розділ ХШ Закону); виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років (ч.1 ст.12 Закону); строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається у разі: 1)пред`явлення виконавчого документа до виконання, 2)надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (ст.12 Закону).
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2013 року в справі №2-7116/11 набрало законної сили 23 грудня 2013 року. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення суду) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлювався в 1 рік. Вперше заяву про відкриття виконавчого провадження подано в межах встановленого діючим на той час Законом однорічного строку; виконавчий лист повернуто стягувачу 30 червня 2016 року. Вдруге заяву про відкриття виконавчого провадження подано 29 вересня 2016 року в межах встановленого діючим на той час Законом однорічного строку; виконавчий лист повернуто стягувачу 29 червня 2017 року. Втретє заяву про відкриття виконавчого провадження подано 14 січня 2019 року в межах трирічного строку, встановленого діючим на той час Законом №1404-УШ від 2 червня 2016 року, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень якого було встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строк, встановлений цим Законом.
Тобто, до припинення відносин з примусового виконання виконавчого листа №2-7116/11, виданого 23 квітня 2014 року Київським районним судом м. Одеси, набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-УШ від 2 червня 2016 року, який у сенсі положень пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року в справі №1-16/2001 поширювався на відносини з виконання вказаного виконавчого листа №2-7116/11 при його поданні для виконання приватному виконавцю. Повернення 30 червня 2016 року, а потому 29 червня 2017 року виконавчих листів стягувачу мало наслідком переривання строку. Постанови державних виконавців від 16 травня 2014 року, від 30 вересня 2016 року про відкриття виконавчих проваджень неправомірними не визнано.
Отже, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання приватному виконавцю не пропущений. 
Постанову про відкриття виконавчого провадження №58034479 від 14 січня 2019 року приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. винесено у відповідності до діючого Закону №1404-УШ від 2 червня 2016 року та в межах повноважень, право заявника боржника ОСОБА_1 не порушено. 
Підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду про відмову в задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, за участю стягувача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 22 червня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова