Справа № 158/203/20 	Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/360/21  Категорія: 19 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
16 червня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання – Концевич Я.О.,
з участю позивача – ОСОБА_1 ,
його представника – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним і скасування рішення ради та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_3 , поданою від її імені представником ОСОБА_5 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 листопада 2020 року,

                                          В С Т А Н О В И В:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що він являється власником житлового будинку з надвірними господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Власниками земельної ділянки, на якій знаходиться його будинок є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 06.11.2011, згідно якого дарувальником (попереднім власником) зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_6 на підставі рішення Жидичинської сільської ради №10 від 14.11.1996 та державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №031681, виданого Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 11.11.1997 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №490.
Про те, що земельна ділянка під його будинком належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він дізнався лише у 2018 році.
При зверненні до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області та відділу Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області йому стало відомо, що 14.11.1996 рішення сільської ради щодо ОСОБА_6 не приймалося і державний акт на землю на ім`я ОСОБА_6 не видавався, а під №490 у Книзі записів державних актів зареєстровано земельну ділянку на іншу особу.
Ураховуючи наведене, просив визнати незаконним та скасувати рішення Жидичинської сільської ради народних депутатів №10 від 14.11.1996; визнати недійсним державний акт на право власності на землю серії IV-ВЛ №031681, виданий Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області від 11.11.1997 на ім`я ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №490.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 листопада 2020 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення Жидичинської сільської ради народних депутатів №10 від 14.11.1996.
Визнано недійсним державний акт на право власності на землю серії IV-ВЛ №031681, виданий Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 11.11.1997 на ім`я ОСОБА_6 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності №490.
Стягнуто із Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області на користь ОСОБА_1 1681 грн. 60 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 від імені третьої особи ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.
У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу після набуття права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 стало відомо про порушення його права щодо переходу права власності на землю, оскільки земельна ділянка належить третім особам після її дарування їм ОСОБА_6 (попереднім власником). Разом із тим, у рішенні Жидичинської сільради №10 від 14.11.1996 та у протоколах сесій, засідань виконкому Жидичинської сільради за 1992-1997 роки відсутні відомості про передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,52 га. Також в архіві відділу Держгеокадастру відсутні відомості про реєстрацію державного акта на землю на ім`я ОСОБА_6 , а за №490 зареєстровано державний акт на іншу особу. Оскільки у даному випадку має місце загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований, то позовні вимоги підлягають до задоволення.
Проте, до такого висновку суд дійшов передчасно, неповно з`ясувавщи обставини справи та дослідивши надані сторонами докази.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.ст. 4, 5 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі судового рішення від 24.10.2018 позивач став власником будинковолодіння, розташованого на АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно занесених у погосподарські книги даних, у 1996 році у користуванні за будинковолодінням, яке на даний час належить позивачу, було закріплено землі 0,08 га, а за будинковолодінням, належним ОСОБА_6 було закріплено 0,50 га землі.
Із протоколу №10 засідання сесії Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 14.11.1996 року вбачається, що на цьому засіданні прийнято не одне рішення (т.1 а.с.74-90). У тому числі прийнято рішення про передачу земельних ділянок у приватну власність згідно заяв громадян /додатки 1, 2, 3/ (т.1 а.с.79-80), у додатку 1, 2, 3 списку громадян наявне прізвище ОСОБА_6 (т.1 а.с.89).
Зазначена обставина спростовує посилання позивача на те, що питання про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_6 . Жидичинською сільською радою не вирішувалося.
Разом із тим, позивач просить повністю скасувати рішення сільської ради, навіть по тих питаннях, які не порушують його прав, а суд першої інстанції безпідставно задовольнив ці позовні вимоги.
Також вимоги позивача щодо скасування рішення є протирічивими. Обгрунтовуючи позов тим, що рішення таке не приймалося, позивач просить його скасувати, тобто скасувати рішення, яке не приймалося.
Оскільки відносно ОСОБА_6 було прийнято рішення про надання земельної ділянки у приватну власність, то на підставі цього рішення і було видано відповідний державний акт.
Посилання позивача на визнання недійсним цього державного акта ще й з тих підстав, що під №490 зареєстровано державний акт на іншу особу – відхиляються апеляційним судом, оскільки на титульній сторінці спірного державного акта міститься запис КР-ЖД №390 (т.1 а.с.16). Жодних даних, що спірний державний акт не зареєстровано за ОСОБА_6 під №390 – позивач суду не надав.
Крім того, заявляючи вимоги про визнання недійсним державного акта, позивач не зазначив відповідачем ні власника цієї земельної ділянки, ні її спадкоємців.
З урахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України сплачений третьою особою за подання апеляційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню їй позивачем.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд  
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_3 , подану від її імені представником ОСОБА_5 задовольнити.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним і скасування рішення ради та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя 

Судді