Ухвала
26 квітня 2021 року
м. Київ
Справа № 189/994/18
Провадження № 51-1459 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Перевіривши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на відповідність ст. 427 КПК України встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Всупереч наведеному, потерпіла ОСОБА_4 , окрім іншого, оспорює невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового слідства і судового розгляду та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення, що, на її думку, призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого. 
Таким чином, скаржниця просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 404 КПК України, потерпіла вказує, що судом апеляційної інстанції було залишено поза увагою її клопотання про повторне дослідження доказів, при цьому скаржниця не наводить належного обґрунтування незаконності судового рішення, не конкретизує, які саме докази не дослідив суд апеляційної інстанції та яким чином це перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення з огляду на положення ст. 370 та ч. 3 ст.  404 КПК України. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржницею має бути підтверджено, що нею не пропущено цей строк. 
Керуючисьст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху.
Встановити скаржниці строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів з дня отримання нею копії даної ухвали.
У разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                            ОСОБА_3