ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/22/21  Номер провадження 22-ц/814/1103/21	Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л. М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Триголова В.М.
Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на заочне рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В :
У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк», звернулось до місцевого суду з зазначеним позовом до відповідача.
Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 03.12.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 22.11.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 11007,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита -10320,29 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України - 687,01 грн.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість по тілу кредиту за вказаним кредитним договором у розмірі 10320,29 грн. та судового збору у розмірі 2102,00 грн. 
Заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2021 року у задоволенні позову  Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, якийу поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.
Зазначає, що місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки не взято до уваги, що подана до суду анкета-заява містить згоду відповідача на те що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, правилами користування карткою складають договір про надання банківських послуг, та погодила свій обов`язок самостійно ознайомитись з умовами та правилами кредитування та їх зміною на сайті Приватбанку.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2010 року позивач та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк» . 
За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 5900 грн. (з подальшим зменшенням та збільшенням кредитного ліміту) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердила, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає договір про надання банківських послуг.
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» за договором б/н, укладеним з ОСОБА_1 видано кредитні картки: НОМЕР_1 – термін дії до 08/17, НОМЕР_2 - термін дії до 03/20. 
Свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує. 
Згідно розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» станом на 22.11.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 11007,30 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита -10320,29 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625 ЦК України - 687,01 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягненню заборгованості за кредитом суд першої інстанції, керуючись правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі 342/180/17-ц, виходив із того, що, позивачем не надано підтверджень того, що саме наявні в матеріалах справи конкретні умови банківських послуг були запропоновані відповідачу на момент укладення договору, та вона була належним чином з ними ознайомлена.
Вказував, що позивачем не надано докази про укладення зазначеного договору на момент старту карткового рахунку 11.07.2016 року, щодо надання кредиту відповідачці та встановлення кредитного ліміту в зазначеній сумі та подальшої зміни кредитного ліміту.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження укладання з відповідачкою кредитного договору 11.07.2016, видачі відповідачці кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого ОСОБА_1 кредиту, то перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачці не є можливим, у зв`язку з чим відсутні підстав для задоволення позовних вимог банку.
Апеляційний суд у складі колегії суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» для отримання кредитної карти, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 03.12.2010 року (а.с.14). 
До позовної заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 16-41) та «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»(а.с. 15).
Згідно наданих позивачем виписки по картковим рахункам вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, та неодноразово здійснювала платежі отриманою кредитною карткою. 
Так, зокрема, вбачається, що у період з 12.07.2016 по 26.08.2016 відповідачем було знято кредитні кошти, або здійснено розрахунок картою на загальну суму 6206 грн. 51 коп.
Крім того, відповідач здійснювала погашення заборгованості, та за період з 06.10.2016 по 26.12.2017 нею було погашено заборгованості на загальну суму 3440 грн. Залишок заборгованості відповідача становить 2766 грн. 51 коп. 
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що сума заборгованості за тілом кредиту, яку просить стягнути на свою користь позивач, утворилась як на рахунок коштів, що відповідач безпосередньо отримала, так і з сум списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 %, комісії за обслуговування та пені. 
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень про конкретні запропоновані та погоджені з відповідачем Умови та правила надання банківських послуг, у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії та штрафи, а надані банком Витяг з Умов та Правил, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наданий позивачем «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить умови щодо чотирьох видів карт «Універсальна» При цьому, в підписаній відповідачем анкеті-заяві не вказана який саме тип платіжної картки видано відповідачу.
Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (№14-131цс19).
Отже, з наведеного слідує, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення залишок заборгованості за кредитом у розмірі 2766 грн. 51 коп. розрахований відповідно до суми фактично отриманих коштів.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Здійснюючи розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, колегія суддів виходить з наступного. 
За подачу позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 грн. (а.с.4), та за подачу апеляційної скарги 3153 грн. (а.с.79)
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково (на 26,8%), то стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1408 грн. 34 коп.
Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Заочне рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2021 року, - скасувати.
Ухвалити нове рішення,  яким позов Акціонерного товариства  Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за за кредитним договором б/н від 03.12.2010 року у розмірі 2766 грн. 51 коп. (дві тисячі сімсот шістдесят шість грн. 51 коп.) 
Стягнути з   ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1408 грн. 34 коп. (одна тисяча чотириста вісім грн. 34 коп.)
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ    СУДДЯ:                                            В.М. Триголов

СУДДІ:           А.І. Дорош

О.А. Лобов