ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7221/20	
(суддя Конєва С.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
 розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №160/7221/20 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до   ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-  

                                                             ВСТАНОВИВ: 

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області 01 липня 2020 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким, просить стягнути з відповідача суму податкового боргу у розмірі 330272,97 грн.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання та суму пені нарахованої контролюючим органом у відповідності до положень статті 129 ПК України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року позов задоволено повністю.
          Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 330272,97 грн., а тому ці позовні вимоги підлягають задоволенню.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржив його до апеляційного суду. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем не доведено наявність у відповідача податкового боргу, не надано обґрунтованого розрахунку податкового боргу із зазначенням дати його виникнення відповідно до норм ПК України.  Вказує на те, що не відкриття судом провадження за позовною заявою відповідача щодо оскарження податкових повідомлень-рішень не означає, що вони є правомірними. 
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з даними довідки про суми податкового боргу від 14.11.2019 року, копій розрахунку суми податкового боргу по відповідачу від 09.07.2020 року, розрахунків пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями №0014621304, №0014631304 від 02.05.2019 року, витягів з інтегрованої картки платника податків відповідача, відповідач має податковий борг на загальну суму 330272,97 грн, а саме: основний платіж (з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами декларування, з військового збору, з єдиного податку з фізичних осіб) - 200956,34 грн.; штрафні санкції - 50973,39 грн.; пеня - 78343,24 грн. (а.с.5-9,42,91,92).
Зазначений податковий борг виник внаслідок несплати у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, а саме:
- згідно з податковим повідомлення-рішення №0238331308 від 27.12.2017 року відповідачеві донараховано за платежем Єдиний податок з фізичних штрафні санкції на суму 734,30 грн, яке було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернуто на адресу контролюючого органу 08.02.2018 року, дата виникнення податкового боргу - 08.03.2018 року (а.с.21);
- згідно з податковим повідомленням-рішенням №0014621304 від 02.05.2019 року відповідачеві нараховано грошове зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 185498,16 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 46374,54 грн, яке було отримано відповідачем 06.06.2019 року, дата виникнення податкового боргу - 08.07.2019 року (а.с.10);
- згідно з податковим повідомленням-рішенням №0014631304 від 02.05.2019 року відповідачеві нараховано грошове зобов`язання за платежем Військовий збір за основним платежем 15458,18 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3864,55 грн, яке було отримано відповідачем 06.06.2019р., дата виникнення податкового боргу - 08.07.2019 року, що підтверджується копіями відповідних податкових повідомлень-рішень, поштового повідомлення та поштового конверту, наявних у справі (а.с.11).
Окрім того, позивачем надано витяги з інтегрованої картки платника податків відповідача, згідно з якими відповідачеві нарахована пеня за період з 19.02.2017 року по 15.06.2019 року згідно з податковим повідомленням-рішенням №0014621304 від 02.05.2019 року у сумі 72316,84 грн, згідно з податковим повідомленням-рішенням №0014631304 від 02.05.2019 року у сумі 6026,40 грн, відповідно до ст.129 Податкового кодексу України (а.с.6,7).
У зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені строки узгоджених податкових зобов`язань, контролюючим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми «Ф» №397939-53 від 12.07.2019 року на загальну суму податкового боргу платника податку станом на 11.07.2019 року у загальному розмірі 330272,97 грн, у тому числі за основним платежем - 200956,34 грн. штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 50973,39 грн, пені - 78343,24 грн, яка була отримана відповідачем 26.07.2019 року, що підтверджується копіями відповідної вимоги та поштового повідомлення які наявні в матеріалах справи (а.с.3,3-зворот). 
Стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 330272,97 грн є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковим боргом визнається сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.
Згідно із статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Як передбачено пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нарахування суми грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначений податковий борг виник внаслідок несплати відповідачем у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, а саме:
- згідно з податковим повідомленням-рішенням №0238331308 від 27.12.2017 року відповідачеві донараховано за платежем Єдиний податок з фізичних осіб штрафні санкції на суму 734,30 грн, яке було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та повернуто на адресу контролюючого органу 08.02.2018 року, дата виникнення податкового боргу - 08.03.2018 року (а.с.21);
- згідно з податковим повідомленням-рішенням №0014621304 від 02.05.2019 року відповідачеві нараховано грошове зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем 185498,16 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 46374,54 грн, яке було отримано відповідачем 06.06.2019 року, дата виникнення податкового боргу - 08.07.2019 року (а.с.10);
- згідно з податковим повідомленням-рішенням №0014631304 від 02.05.2019 року відповідачеві нараховано грошове зобов`язання за платежем Військовий збір за основним платежем 15458,18 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 3864,55 грн, яке було отримано відповідачем 06.06.2019 року, дата виникнення податкового боргу - 08.07.2019 року, що підтверджується копіями відповідних податкових повідомлень-рішень, поштового повідомлення та поштового конверту, наявних у матеріалах справи (а.с.11).
Враховуючи те, що зазначені податкові повідомлення-рішення скасовані не були, грошове зобов`язання визначене за ними набрало статусу узгодженого податкового зобов`язання.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що твердження відповідача в апеляційній скарзі про їх незаконність є безпідставними, оскільки доказів скасування цих податкових повідомлень-рішень відповідачем суду не надано.
Відповідно до пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України визначено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
За приписами абз. 1 пункту 129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Відповідно до абзацу «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень, якими визначені грошові зобов`язання, доказів їх скасування відповідачем суду не надано, та враховуючи те, що відповідачем не надано доказів погашення такої заборгованості, яка вважається узгодженою, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підмтав для задоволення цього позову.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга відповідача фактично зводиться до того, що позивачем не доведено наявність у відповідача податкового боргу, однак скаржник вказуючи на це не наводить обставин з посиланнями на докази, які б спростували надані позивачем докази щодо наявності суми узгодженого зобов`язання. 
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а тому відповідач, у справі за позовом суб`єкта владних повноважень не звільняється від доказування тих обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, враховуючи той факт, що позивачем – суб`єктом владних повноважень надано докази в підтвердження заявлених позовних вимог.    
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -                                                                         
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №160/7221/20  – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 02 червня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко