У х в а л а  
 
27 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 200/13084/18
провадження № 61-7434 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,
 
В с т а н о в и в:
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.
 
Позов мотивований тим, що 25 квітня 2018 року ПАТ «Дніпрогаз» грубо порушило умови договору та без попередження припинило постачання газу за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою знаходиться домоволодіння позивачки, яке належить їй на праві власності. 14 вересня 2018 року ПАТ «Дніпрогаз» поновило газопостачання у будинку, проте працівниками ПАТ «Дніпрогаз» цього ж дня було здійснено демонтаж двох лічильників, а саме: лічильника газу типу Metrix G10 
зав. № 002125 (2005) з показаннями 66674,159 куб.м.; лічильника газу типу Metrix G10 зав. № 01714155 (2018) з показаннями 000002,68 куб. м. Крім того, 10 липня 2019 року працівниками ПАТ «Дніпрогаз» знову припинено газопостачання у вищевказаному будинку. Позивач вказувала, що газопостачання у будинку АДРЕСА_1 відсутнє, проте, у ньому проживає її мати -  ОСОБА_2 , яка є особою похилого віку та людиною, яка хворіє.  Зазначала, що такі дії працівників ПАТ «Дніпрогаз» змусили її нести додаткові витрати для придбання електричної техніки, яка б забезпечила нормальні умови життя у домоволодінні, а саме: водонагрівач стаціонарний електричний DRAZICE типу ОКСЕ 250 S/2,2 kW загальною вартістю 14998,50 грн, устаткування для встановлення водонагрівача на загальну суму 3 574,93 грн та 1 143,76 грн. Крім того,  ОСОБА_1 наголошує, що їй, як побутовому споживачу завдано матеріальної і моральної шкоди.
 
На підставі вищевказаного та з урахуванням заяви про уточнення позову, позивач остаточно просила:
-       визнати протиправними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо несанкціонованого припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 25 квітня 2018 року по 14 вересня 2018 року та з 10 липня 2019 року по день винесення судового рішення;
-      визнати протиправними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо невстановлення після складання Акту № 987 експертизи лічильника газу 
від 20 вересня 2018 року у споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , лічильник газу типу Metrix G10 зав. № 01714155 (2018) з показаннями 000002,68 куб. м, пройшов повірку, придатний для майбутньої експлуатації, запакований у пакет і запломбований пломбою С45126034;
-      зобов`язати ПАТ «Дніпрогаз» відновити/підключити газопостачання та встановити лічильник газу типу Metrix G10 зав. № 01714155 (2018) з показаннями 000002,68 куб. м, що знаходиться у ПАТ «Дніпрогаз», запакований у пакет і запломбований пломбою С45126034, у будинку АДРЕСА_1 та який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;
-       стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 збитки за час відсутності газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 25 квітня 2018 року по 14 вересня 2018 року у розмірі 17 849,40 грн, за період з 10 липня 2019 року по 18 вересня 
2019 року у розмірі 8 799,00 грн;
-      стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 19 717,19 грн; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн;
-       стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в ході розгляду справи у розмірі 1 762,00 грн та стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 
від 05 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано протиправними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо несанкціонованого припинення газопостачання за адресою: 
АДРЕСА_1 , за період з 25 квітня 2018 року по 14 вересня 2018року та з 
10 липня 2019 року по день винесення судового рішення.
 
Визнано протиправними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо невстановлення після складання Акта № 987 експертизи лічильника газу від 20 вересня 2018 року у споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , лічильник газу типу Metrix G10 зав. № 01714155 (2018) з показаннями 000002,68 куб. м, пройшов повірку, придатний для майбутньої експлуатації, запакований у пакет і запломбований пломбою С45126034.
 
Зобов`язано ПАТ «Дніпрогаз» відновити/підключити газопостачання та встановити лічильник газу типу Metrix G10 зав. № 01714155 (2018) з показаннями 000002,68 куб. м, що знаходиться у ПАТ «Дніпрогаз», запакований у пакет і запломбований пломбою С45126034, у будинку АДРЕСА_1 та який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
 
Стягнуто з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 
96 365,59 грн.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Відмовлено у задоволенні стягнення з  ПАТ «Дніпрогаз» на користь 
ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року апеляційну скаргу АТ «ОГС «Дніпрогаз» задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 
2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги.
 
Визнано протиправними дії АТ «ОГС «Дніпрогаз» щодо припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано АТ «ОГС «Дніпрогаз» відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Стягнуто з АТ «ОГС «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
29 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року та залишити в силі рішення Бабушкінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року. 
 
Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:                       а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу;  справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.
 
Верховний Суд урахував предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Наведені представником заявника у касаційній скарзі аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно його суб`єктивними судженнями та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції та які не впливають на законність оскаржуваного судового рішення. 
 
Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в даній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко  

В. А. Стрільчук