П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3416/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.                                Дата і місце ухвалення: 22.02.2021р., м. Одеса                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
       при секретарі   –    Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КАТРАН» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «КАТРАН»  звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2019р. №0000804001, яким до позивача  застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 250   000,00 грн. за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Позов обґрунтовувало тим, що податковим повідомленням-рішенням від 28.12.2019р. №0000804001 Головне управління ДПС у Вінницькій області необґрунтовано застосувало до ТОВ «КАТРАН» штрафні санкції за реалізацію товариством у період з 01.07.2019р. по 02.07.2019р. пального без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, оскільки на виконання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» ТОВ «КАТРАН» своєчасно звернулось з пакетом документів для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним. Саме відсутність своєчасно прийнятого механізму, не доведення до регіональних ГУ ДФС областей організаційних заходів щодо порядку видачі ліцензій, призвело до несвоєчасного отримання ліцензії позивачем. Всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання певної сфери суспільних відносин покладаються саме на державу. Позивач посилався на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте суб`єктом владних повноважень без дотримання абз.7 п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України щодо змісту оформлення порушення та прийняття акту індивідуальної дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.12.2019р. №0000804001.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «КАТРАН» суму сплаченого судового збору у розмірі 3750,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 22.02.2021р. з прийняттям нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ТОВ «КАТРАН».
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що в порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» у період з 01.07.2019р. по 02.07.2019р. ТОВ «КАТРАН» здійснювало реалізацію пального без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. У зв`язку  з цим, спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача правомірно застосовано штрафні санкції в сумі 250   000,00 грн.  
Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що законодавець передбачив звільнення від відповідальності суб`єкта господарювання  за провадження господарської діяльності без ліцензії лише в одному випадку – у разі відсутності ліцензійних умов. Під час проведення фактичної перевірки суб`єктом владних повноважень було встановлено факти ведення господарської діяльності платником податків, спрямованої  на досягнення отримання прибутку, однак реалізація пального здійснювалася  без наявних дозвільних документів, які необхідно було отримати у встановлений нормами чинного законодавства строк. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що на платника податків покладено обов`язок вести належним чином господарську діяльність, а не мати об`єктивні та правомірні  очікування ухилення від відповідальності  за ведення господарської діяльності  без наявних дозвільних документів.
ТОВ «КАТРАН» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що затримка у виконання товариством законодавства стосовно своєчасності отримання ліцензії відбулася  не з вини суб`єкта господарювання, а у зв`язку з відсутністю законодавчо визначеного порядку  отримання ліцензії станом на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018р. №2628-VIII.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що основним видом діяльності ТОВ «КАТРАН» є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30). 
03.07.2019р. Головним управлінням ДПС у Вінницькій області позивачу видано ліцензію №02550314201900237 на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Карла Маркса, 24/А. Термін дії ліцензії з 03.07.2019р. до 03.07.2024р.
07.08.2019р., на підставі наказу №4149 від 06.08.2019р., у відповідності до ст.20, п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку АЗС ТОВ «КАТРАН» за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Карла Маркса, 24/А.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 08.08.2019р. №153/40/32935905, яким зафіксовано порушення товариством вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995р. 
Зокрема, в акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено факт реалізації ТОВ «КАТРАН» 01.07.2019р. та 02.07.2019р. пального (бензин А92, дизельне паливо ДП Евро 5, бензин А95) на загальну суму 94281,41 грн. без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. 
На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 13.09.2019р. прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за №153/40/32935905 у вигляді штрафу в розмірі 250000,00 грн.
04.11.2019р. ТОВ «КАТРАН» на вищевказане рішення було подано скаргу до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої ДПС прийняло рішення від 26.12.2019р. №14598/6/99-00-08-05-05, яким скаргу товариства задоволено частково, рішення про застосування фінансових санкцій  №153/40/32935905 від 13.09.2019р. скасовано та вказано Головному управлінню ДПС у Вінницькій області прийняти нове податкове повідомлення-рішення.
28.12.2019р. Головне управління ДПС у Вінницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення №0000804001 про застосування до ТОВ «КАТРАН» фінансових санкцій за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» у розмірі 250000,00 грн.
Не погоджуючись з правомірністю вказаного податкового повідомлення-рішення ТОВ «КАТРАН» звернулося з даним позовом до суду про його скасування.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов товариства, виходив з того, що застосовуючи до ТОВ «КАТРАН» штрафні санкції в сумі 250   000,00 грн. за порушення ст.15 Закону України №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» Головне управління ДПС у Вінницькій області діяло неправомірно, оскільки до 01.07.2019р. не було запроваджено жодним нормативним актом ліцензійні умови щодо виду господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та не було визначено орган ліцензування. Такі ліцензійній умови та орган ліцензування були ведені тільки з 01.07.2019р. з набранням чинності Законом України від 23.11.2018р. №2628-VІІІ щодо внесення змін у Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР, а також затвердженням Постановою КМУ від 19.06.2019р. за №545 Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Враховуючи строк, з якого відбувалось прийняття документів на отримання ліцензії (з 12.06.2019р.), за висновками суду першої інстанції, не є можливим наявність у суб`єктів господарювання ліцензій на торгівлю пальним з терміном дії - з 01 липня 2019 року, якщо строк розгляду таких заяв та прийняття рішень встановлено до 20 календарних днів. Суд зазначив, що позивач послідовно виконував всі рекомендаційні дії на отримання ліцензії, але не отримання ним ліцензії 01.07.2019р. та 02.07.2019р. аж ніяк не пов`язано з його неправомірними діями або бездіяльністю.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Закон України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Згідно з положеннями ст.1 вказаного Закону, місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23 листопада 2018 року №2628-VІІІ (далі - Закон №2628-VІІІ) внесені зміни до Закону №481/95-ВР, зокрема частину двадцяту статті 15 викладено у такій редакції: «Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю».
Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.
Одночасно, Законом №2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону №481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.
Як зазначалося колегією суддів, актом перевірки Головного управління ДПС у Вінницькій області від 08.08.2019р. №153/40/32935905 зафіксовано факт реалізації ТОВ «КАТРАН» у період з 01.07.2019р. по 02.07.2019р. пального без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. 
Позивач не заперечує факт реалізації у відповідний період пального на АЗС, розташованій за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Карла Маркса, 24/А за відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним.
Натомість, ТОВ «КАТРАН» стверджує, що ним у визначені законом строки було здійснено усі дії для отримання відповідної ліцензії, однак, контролюючим органом ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним (реєстраційний номер 02550314201900237) видано терміном дії з 03.07.2019р. до 03.07.2024р. Зазначене, за твердженнями позивача, свідчить про те, що фіскальний орган фактично втрутився у господарську діяльність позивача, чим порушив конституційне право підприємства на ведення господарської діяльності та позбавив права роздрібної торгівлі пальним безперервно - з 01.07.2019р.
Колегія суддів вважає обґрунтованими такі посилання позивача. 
Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України від 02 березня 2015 року №222-VIII «Про ліцензування видів господарської діяльності» (далі - Закон №222-VIII).
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №222-VIII (у редакції з 1 липня 2019 року) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля пальним, які ліцензуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Частиною першою статті 8 Закону №222-VIII (у редакції станом на 1 липня 2019 року) передбачено, що у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.
Згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини першої статті 3 Закону №222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.
Частиною другою статті 20 Закону №222-VIII встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 1 липня 2019 року.
Листом Державної фіскальної служби від 30 травня 2019 року №17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 1 липня 2019 року.
Закон №2628-VІІІ, яким внесені зміни до Законів №481/95-ВР, №222-VIII, прийнятий Верховною Радою України 23 листопада 2018 року, опублікований 12 грудня 2018 року, набрав чинності з 1 січня 2019 року. Водночас норми підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону - набирали чинності з 1 липня 2019 року.
З метою реалізації положень Закону №481/95-ВР у частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, Кабінетом Міністрів України лише 19 червня 2019 року Постановою №545 (як і вищенаведені зміни внесені Законом № 2628-VІІІ, ця Постанова набрала чинності лише 1 липня 2019 року) викладено у новій редакції пункт 6 Перелік органів ліцензування (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року №609), доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема, роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС.
В свою чергу, визначення лише з 01.07.2019р. органу, який здійснює ліцензування господарської діяльності з реалізації пального призвело до того, що фактично отримати ліцензію для здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набрання чинності нормами Закону №2628-VІІІ (щодо ліцензування, у тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії) так і Постановою Кабінету Міністрів України №545.
У постановах від 01.12.2020р. у справі №580/1550/20, від 16.12.2020р. у справі №520/13020/19, від 22.12.2020р. у справі №400/4113/19, від 28.01.2021р. у справі №120/4046/19-а, при розгляді аналогічних спорів, що виник і між сторонами у даній справі, Верховний Суд сформулював позицію, згідно якої саме зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону №2628-VІІІ щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання. Зазначені дії органів виконавчої влади є, як зазначив Верховний Суд, прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників податків.
У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). 
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії», заява №55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).
До спірних правовідносин підлягає застосуванню рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа № 1-6/2018), яким сформовано правову позицію щодо верховенства права, а саме - основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.
Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).
Зважаючи на все вище викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліценцій станом на день набрання чинності Законом №2628-VIII.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, враховуючи викладені вище висновки Верховного Суду, за наслідком аналізу наявності легітимної мети і пропорційності втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, колегія суддів доходить висновку, що саме держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.
З урахуванням встановлених в цій справі обставин, правового регулювання спірних правовідносин  та висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС У Вінницькій області від 28.12.2019р. №0000804001 та його скасування.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги податкового органу та скасування рішення суду першої інстанції від 22 лютого 2021 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 08 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова
Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов
                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук