Справа № 433/591/20 
Провадження № 22-ц/810/115/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року                                                      місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Стахової Н. В.,
суддів: Кострицького В. В., Назарової М. В., 
за участю секретаря 
судового засідання: Залюшного О. Г.,
учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк",
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" на заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 09 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Певної О.С. в приміщенні того ж суду 
за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором, 

встановив:
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі зі текстом АТ «Ощадбанк») звернулося до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором №32/Зд/11 від 07.09.2011, укладеним з ОСОБА_1 , посилаючись на наступне.
Між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №№32/Зд/11 від 07.09.2011.
Відповідно до п. 1.1. - 1.2. кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 168000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 12 років з терміном остаточного погашення не пізніше 06.09.2023 на купівлю житлового будинку.
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , було укладено Іпотечний договір від 07.09.2011, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Троїцьким С.Є., зареєстровано в реєстрі за № 1790. Відповідно до п.1.1.-1.2.Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Квартира належить іпотекодавцям в рівних частках на праві власності. 
Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю. Позичальник, починаючи з 2014 року почав порушувати умови кредитного договору, у зв`язку з чим на станом 29.09.2017 утворилась заборгованість в розмірі 305303,93 грн, яку було стягнуто рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 30.05.2018 у справі № 409/2328/17. Станом на 15.01.2020 рішення суду не виконано, заборгованість за кредитом відповідачами не погашена. Враховуючи викладене, в результаті невжиття заходів позичальником та поручителем щодо погашення заборгованості перед банком існує заборгованість за кредитним договором № 32/Зд/11 від 07.09.2011, яка складає 289307,93, у тому числі борг по кредиту строковий – 52499,67 грн, борг по кредиту прострочений з 02.03.2015 по 08.01.2020 в сумі 68763,43 грн, проценти за користування кредитом з 01.08.2014 по 03.07.2018 – 95694,83 грн, інфляційні втрати банку з березня 2015 року по грудень 2019 року за прострочення сплати кредиту – 16196,97 грн, інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по жовтень 2019 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом – 41331,45 грн, три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.03.2015 по 14.01.2020 -5051,49 грн, три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 29.10.2019 – 9770,09 грн.
Направити на адресу іпотекодавців вимогу про усунення порушення неможливо, оскільки останнє відоме їх місце проживання знаходиться на непідконтрольній українській владі території, офіційна електронна адреса невідома, а нормами чинного законодавства не врегульоване питання направлення будь-якої кореспонденції особам , які зареєстровані на тимчасово окупованій території України. 
У зв`язку із викладеним, позивач просив звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 07.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Троїцьким С.Є., зареєстровано в реєстрі за №1790, а саме: квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , згідно витягу №31203632 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 06.09.2011 міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Луганської міської ради (реєстраційний номер 34341296) квартира в цілому складається з: 1 –коридор площею 5,6 кв.м., 2-комора площею 2,0 кв.м., 3-житлова площа 10,8 кв.м, 4-жилова площа 5,8 кв.м, 5-санвузел площею 2,9 кв.м, 6-кухня площею 16,5 кв.м, І-балкон засклений площею 2,2 кв.м, загальною площею -45,8 кв.м, у тому числі житловою площею – 16,6 кв.м, яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на праві власності, на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 32/Зд/11 від 07.09.2011, укладеного з ОСОБА_1 в розмірі 289307,93 грн, а також встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України « Про виконавче провадження» та з урахуванням Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні , не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підстав оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того позивач просить стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках суму судового збору в розмірі 4339,62 грн. 
Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 09 грудня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.
Звернуто стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до Іпотечного договору від 07.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Троїцьким С.Є., зареєстровано в реєстрі за №1790, а саме: квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , згідно витягу №31203632 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 06.09.2011 міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Луганської міської ради (реєстраційний номер 34341296) квартира в цілому складається з: 1 –коридор площею 5,6 кв.м., 2-комора площею 2,0 кв.м., 3-житлова площа 10,8 кв.м, 4-жилова площа 5,8 кв.м, 5-санвузел площею 2,9 кв.м, 6-кухня площею 16,5 кв.м, І-балкон засклений площею 2,2 кв.м, загальною площею -45,8 кв.м, у тому числі житловою площею – 16,6 кв.м, яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частках на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 08.11.2006 Управлінням Луганської міської ради з прав питань житлового господарства та приватизації житла, зареєстрованим 09.08.2011 в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, згідно витягу про державну реєстрацію прав № 308902025, виданого міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Луганської міської ради в книзі 500, номер запису 55486/43, реєстраційний номер 34341296 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 32/Зд/11 від 07.09.11 укладеного з ОСОБА_1 в розмірі 269302,70 грн, у тому числі борг за кредитом в розмірі 121263,10 грн, грн, проценти за користування кредитом з 01.08.2014 по 18.10.2017– в сумі 78751,30 грн, інфляційні втрати банку з березня 2015 року по грудень 2019 року за прострочення сплати кредиту – 16196,97 грн, інфляційні втрати банку з серпня 2014 року по грудень 2019 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом – 39283,60 грн, три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.03.2015 по 14.01.2020 -5051,49 грн, три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 29.10.2019 – 8756,24 грн.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного або іпотечного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. На підставі пунктів 6.1., 6.2. договору іпотеки, укладеного між сторонами, позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із невиконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань за кредитним договором від 07.09.2011 № 1790. Визнав обґрунтованими вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»). Звернувшись до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом про дострокове стягнення всієї суми основної заборгованості (тіла кредиту) за договором кредиту, банк на власний розсуд змінив строк дії договору кредиту і встановив новий строк повного виконання основного зобов`язання. Це підтверджується змістом рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 30.05.2018 по справі №409/2328/17, а також таблицею визначення сукупної вартості кредиту, яка є додатком до кредитного договору та в якій термін повернення основної суми кредиту визначений до 05.09.2023 (а.с.13-14). За таких обставин право кредитора нараховувати проценти за договором кредиту припинено у зв`язку із закінченням строку кредитування через пред`явлення банком позову про дострокове погашення боргу у повному обсязі. Визначаючи час пред`явлення банком позову про дострокове погашення боргу суд враховує, що в рішенні суду від 30.05.2018 по справі № 409/2328/17 вказано дату звернення банку до суду із позовом про дострокове погашення боргу 18.10.2017. Саме до цієї дати банк мав право нараховувати відсотки по кредиту. Таким чином, необґрунтованим є нарахування відсотків по кредиту за період з 18.10.2017 до 03.07.2018 у розмірі 3557,34 грн. За таких обставин, у позивача не виникло право нараховувати і три відсотки річних за прострочення відсотків за користування кредитом у період з 13.09.2017 до 09.01.2018 у розмірі 16943,53 грн трьох відсотків річних за прострочення відсотків за користування кредитом у період з 18.10.2017 до 03.07.2018 у розмірі 1013,85 грн та інфляційних втрат за прострочення відсотків за користування кредитом у період з 18.10.2017 до 03.07.2018 у розмірі 2047,85 грн.
Перевіряючи поданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважав за необхідне визначити розмір кредитної заборгованості, яка підлягає погашенню за рахунок реалізації іпотечного майна в загальній сумі 269302,70 грн виходячи з наступного: борг за кредитом в розмірі 121263,10 грн.; проценти за користування кредитом з 01.08.2014 по 18.10.2017 в сумі 78751,30 грн; інфляційні втрати за прострочення сплати боргу за кредитом з березня 2015 року по грудень 2019 року в сумі 16196,97 грн; інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом з серпня 2014 року по грудень 2019 року в сумі 39283,60 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.03.2015 по 14.01.2020 в сумі 5051,49 грн; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 29.10.2019 в сумі 8756,24 грн.
Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог, на період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» суд вирішив відстрочити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Не погоджуючись з таким рішення суду Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати частково в частині, відстрочення виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що обмеження, викладені в ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» повинні розглядатися державним виконавцем в межах процедури проведення виконавчого провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
В судове засідання представник скаржника не з`явився, належним чином і в установленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. 
Відповідачі повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
Рішення суду першої інстанції оскаржується банком у частині відстрочення його виконання на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 32/Зд/17 від 07.09.2011 року відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 168000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % на рік з терміном погашення не пізніше 06.09.2023 року. 
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , було укладено Іпотечний договір від 07.09.2011, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Троїцьким С.Є., зареєстровано в реєстрі за № 1790. Відповідно доп.1.1.-1.2.Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 . Квартира належить іпотекодавцям в рівних частках на праві власності. 
Заочним рішенням Білокуракинського районного суду від 30 травня 2018 року з ОСОБА_1 стягнута заборгованість станом на 29 вересня 2017 року за договором № 32/Зд/17 від 07.09.2011 в розмірі 305303,93 грн.
Відповідно до статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України)
Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»(абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»).
Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України, Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України розпочато проведення антитерористичної операції.
Частиною другою статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Частиною першою цієї статті визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого до вказаного переліку включено також місто Луганськ.
Разом з тим, згідно із статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».
Відтак, враховуючи положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цілеспрямовано введені державою з метою захисту прав громадян, які проживають на території України, на якій проводилась антитерористична операція, реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, не може здійснюватися до закінчення дії цього Закону.
Рішення ж суду в частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягає виконанню в силу вказаних правових норм, а не в силу рішення суду.
Оцінюючи аргументи скаржника та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах № 229/3587/16-ц від 31.07.2010 року, № 229/3903/16-ц від 08.07.2019 року, вважає, що судове рішення суду першої інстанцій в частині, що є об`єктом апеляційного перегляду, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги, що обмеження, викладені в ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» повинні розглядатися державним виконавцем в межах процедури проведення виконавчого провадження до уваги не приймаються, оскільки самі по собі вказані норми закону є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення.
Заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 09 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції. 
Дата складення повного тексту постанови – 31 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: