Постанова
іменем України
18 травня 2021 року
м. Київ
справа № 556/1576/17
провадження № 51-5277км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника (у режимі відеоконференції)           ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 8 листопада 2018 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 5 серпня 2020 року та касаційні скарги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 5 серпня 2020 рокуу кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 1201718023000403, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 8 листопада 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено: за ч. 4 ст. 296 КК – до позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 121 КК – до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Цивільні позови потерпілих задоволено частково та стягнуто із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілих: ОСОБА_10 – у рахунок відшкодування матеріальної та морально шкоди 4398,72 грн і 20000 грн відповідно; ОСОБА_8 – 49 336,88 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди; ОСОБА_9 – у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 2525,15 грн і 40000 грн відповідно.
Також вирішено питання стосовно долі речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
За вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він16 червня 2017 року близько 23:00 у с. Каноничі Володимирецького району Рівненської області, рухаючись по вул. Лісовій на незареєстрованому мотоциклі «Jianshe» як пасажир, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, здійснив два постріли з незареєстрованої в установленому законом порядку мисливської гладкоствольної рушниці по автомобілю «Volkswagen T6» (д.н.з  НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_8 , який рухався позаду мотоцикла. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 пасажири автомобіля отримали: ОСОБА_10 – легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а ОСОБА_9 – тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, було пошкоджено вказаний автомобіль, належний ОСОБА_8 . 
Рівненський апеляційний суд ухвалою від 18 липня 2019 року вирок щодо ОСОБА_7 у частині його засудження за ч. 4 ст. 296 КК скасував і кримінальне провадження у цій частині закрив на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК та виключив з резолютивної частини вироку рішення суду про призначення обвинуваченому покарання на підставі ст. 70 КК. Постановив вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнивши його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК.
Верховний Суд постановою від 5 грудня 2019 року задовольнив касаційну скаргу прокурора, скасував ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 липня 2019 року щодо ОСОБА_7 і призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Волинський апеляційний суд ухвалою від 5 серпня 2020 року залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та ОСОБА_11 , який оскаржував вирок у частині, що стосується його інтересів під час вирішення судом долі речових доказів, а вирок місцевого суду – без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах потерпілі просять скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вказують на те, що апеляційний суд усупереч вимог статей 56, 135 КПК провів апеляційний розгляд за відсутності потерпілих та їх представника, які не були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду.
У касаційній скарзі засуджений просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування такого прохання наводить підстави та доводи, аналогічні доводам у касаційних скаргах потерпілих.
Крім того, вважає, що апеляційний суд не повною мірою врахував дані про його особу та наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим, відсутність з їхнього боку до нього претензій, що підтверджується відповідними розписками), що давало суду право призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримала касаційну скаргу засудженого, просила її задовольнити, а також не заперечувала проти задоволення касаційних скарг потерпілих.
Прокурор заперечувала проти задоволення касаційних скарг потерпілих і засудженого.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з приписами п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
За змістом ч. 3 ст. 56 КПК під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. При цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце.
Згідно з ч. 1 ст. 136 КПК належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Однак суд апеляційної інстанції цих вимог кримінального процесуального закону в повному обсязі не виконав.
Так, матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про вручення потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та їхньому представнику повідомлення про призначення судового розгляду в суді апеляційної інстанції на 5 серпня 2020 року. У матеріалах провадження наявні листи-повідомлення про призначення судового засідання, адресовані, у тому числі потерпілим та їхньому представнику, проте зворотні поштові повідомлення про отримання ними цих листів відсутні, внаслідок чого не можна стверджувати про їх належне повідомлення. 
У ході прослуховування звукозапису судового засідання апеляційного суду від 5 серпня 2020 року встановлено, що суд не з`ясував питання про належне повідомлення потерпілих та їхнього представника, причини їхньої неявки до суду апеляційної інстанції, не поставив на обговорення учасників судового провадження (прокурора, захисника та обвинуваченого) питання про можливість розгляду апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та зацікавленої особи за відсутності потерпілих та їхнього представника, провів судовий розгляд без участі потерпілих, які не були повідомлені про дату та час судового засідання належним чином.
За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 не були належним чином повідомлені про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, а отже, твердження в касаційних скаргах про порушення судом апеляційної інстанції прав потерпілих, передбачених ст. 56 КПК, є обґрунтованими. 
Наведене порушення вимог кримінального процесуального закону допущене судом апеляційної інстанції відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК є істотним, що має наслідком скасування рішення суду апеляційної інстанції.
Аналогічний висновок Верховний Суд зробив у постанові від 30 травня 2019 року у провадженні № 51-7970км18 (справа № 303/4947/14-к).
Вищенаведені обставини перешкодили суду апеляційної інстанцій ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що, у свою чергу, позбавляє можливості колегію суддів касаційного суду зробити висновок щодо дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального права, призначеного покарання та можливості застосування положень ст. 75 КК, у зв`язку з чим касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а тому, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження – призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, який необхідно провести з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин касаційні скарги потерпілих підлягають задоволенню, а касаційна скарга засудженого – частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційні скарги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 5 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                ОСОБА_3